ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAB. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 4. 227 



Det är härvid särskildt beaktansvärdt, att just de områden 

 inom de arktiska trakterna, der molnhöljd himmel med dimmor 

 och kall blåst äro rådande — d. v. s. de yttre knststräckorna — 

 äro så ytterligt fattiga på högre växter. Detta har blifvit fram- 

 hållet af nästan alla resande i de arktiska trakterna, bl. a. äfven 

 af Warming sjelf, ') och förhållandet framträder i all sin bedröf- 

 lighet på nordspetsen af Prins Charles Foreland utanför Spets- 

 bergen, der Th. Fries träffade den yppigaste lafvegetation, som 

 han iakttagit på Spetsbergen, medan »fanerogamvegetationen der- 

 emot var reducerad till så godt som ingen». Här torde vi kanske 

 hafva en vigtig fingervisning om huru vegetationen förhållit sig 

 under istiden. 



Sammanfatta vi nu det ofvan sagda om förhållandena under 

 istiden — större nederbörd, kalla, fuktiga somrar med molnhöjd 

 himmel, större utbredning och mägtighet af inlandsis och gla- 

 cierer, sänkning af snögränsen och på samma gång äfven af 

 vegetationsgränsen, — så synes mig, att man skall vara bra 

 djerf för att våga påstå, att hufvudmassan eller ens »kärnan» 

 af Grönlands vegetation kan hafva öfverlefvat istiden i landet. 

 Af isen drefvos växterna upp på bergen, genom snögränsens och 

 temperaturens sänkning — möjligen äfven genom landets högre läge 

 öfver hafvet — ■ flyttades vegetation sgränsen nedåt, så att det är 

 osäkert om någon lämplig plats för växterna slutligen 

 fanns qvar. Min personliga öfvertygelse är den, att fanerogam- 

 floran varit inom Grönland under istiden fullständigt eller nästan 

 fullständigt utrotad, men då detta ej kan med säkerhet bevisas, så 

 har jag ansett riktigast att uttrycka mig så som i förra arbetet 

 skett: på sin höjd några få tiotal arter torde under istiden i 

 Grönland kunna hafva egt bestånd, 2) medan det är lika möj- 

 ligt, att hela den fanerogama vegetationen derstädes varit 

 utdöd. 



') Meddelelser om Grönland. 8. Sid. 186. 



^) Och detta i sä fall snarare i norra Grönland än i det södra. Ty om neder- 

 börden, såsom antagligt är, härrört från Atlanten, så torde den varit minst 

 i de nordligaste tratterna. 

 Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 48. N:o 4. 3 



