234 NATHORST, OM DEN GRÖNLÄNDSKA VEGETATIONENS HISTORIA. 



dande måste ådagalägga, att en landförbindelse mellan Island och 

 dessa varit omöjlig samt att samma 136 arter måste hafva öfver- 

 lefvat istiden på Island. Men Warming vill här ej höra talas 

 om hvarken det ena eller det andra, utan han antager, såsom vi 

 sett, ej blott denna landförbindelse, utan i fråga om Island heter 

 det, att isen under istiden der »fortrsenger den störste Del af 

 dets Vegetation og udrydder mange Arter (men maaske ikke 

 alle)», samt vidare »hvis der ikke har vaeret isfrit Land, eller kun 

 lidet, maa Tallet af overlevende Planter vaeret O eller meget 

 mindre end i Grönland.» Huru Warming vill förklara dessa 

 motsägelser, skulle vara intressant att veta. 



I min föregående uppsats har jag redan påpekat det orig- 

 tiga i de af Warming anställda jemförelserna mellan Island och 

 Grönland och kan derföre här hänvisa till densamma. Dessa in- 

 vändningar hafva lika litet som de öfriga kunnat af Warming 

 vederläggas. På samma gång jag vidare framhållit, att land- 

 förbindelsens postglaciala betydelse — förutsatt att den ännu 

 under denna tid existerat — i alla händelser måste hafva varit 

 af underordnad vigt, har jag sökt ådagalägga den stora betydelse, 

 som en sådan måste egt under den preglaciala tiden, enär 

 först härigenom den arktiska vegetationens circumpolära utbred- 

 ning erhåller en tillfredsställande förklaring. ') Denna efter lång- 

 varigt öfvervägande framkastade och af många sannolikhets- 

 grunder stödda hypotes anser sig Warming kunna aflPärda med 

 följande ord: »Om praeglaciale Landförbindelsers Betydning og 

 Nathorsts Spekulationer över Vandringer, synes det mig ikke 

 vaerd at ofre noget Ord; dertil er det hele for usikkert». 



Vår tids vetenskap erkänner icke kategoriska uttalanden, 

 utan den fordrar bevis. Hade anförda yttrande kommit från en 

 auktoritet på det växtgeografiska området, så hade det möjligen 

 kunnat ursäktas, ty man hade då måst antaga, att förkasteisen 

 berodde på en sakkunnig pröfning af de åsigter, som kritiserats. 

 Såsom nu är förhållandet betyder uttalandet mindre än intet; 



') Se härom min föregående uppsats samt i synnerhet den tyska uppsatsen i Eng- 

 LEES Botanische Jahrbücher. Bd. XIV. 



