252 ENESTRÖM, OM MATTET FÖR DÖW.IGHETEN. 



måste bland de Ux personerna ungefär Vtix^^x dödsfall hafva egt 

 rum efter utträdet, så att alla dödsfallen tillsammans uppgå till 

 dx + ^UxWx- Då nu å andra sidan hela antalet dödsfall bland de 

 Ix personerna också kan uttryckas genom IxWx, erhåller man 

 ekvationen 



h v ar af 



dx 



t'x '=2,"'x 



Mot riktigheten af detta uttryck för dödligheten har emel- 

 lertid E, RoGHÉ i ett nyligen utgifvet arbete: Geschichte und 

 Kritik der Sterblichkeitsmessung bei Versicherungsanstalten (Jena 

 1891) opponerat sig och uppgifvit, att nämnaren rätteligen bör 

 vara Ix — hux — \dx i stället för Ix — lux- Då RoGHÉ till stöd 

 för sitt påstående åberopar den framstående statistikern Gr. F. 

 Knapp, och då hans afhandling dels är utgifven såsom supple- 

 menthäfte till den ansedda tidskriften Jahrbücher für National- 

 ökonomie und Statistik^ dels i förordet uppgifves hafva blifvit 

 prisbelönt af statsvetenskapliga fakulteten vid universitetet i 

 Strassburg, synes mig en undersökning rörande giltigheten af 

 hans anmärkning ej vara alldeles öfverflödig. 



Utbyter man de af Roghé använda beteckningarna mot de 

 här ofvan begagnade, erhåller den af honom å sid. 83 af den 

 citerade afhandlingen framställda formeln följande utseende: 



Ix — \[Ux + dx] ' 



där (.1 utmärker dödligheten inom åldersklassen .r/.-c+l år. Hvad 

 som rätteligen bör förstås med dödligheten inom en viss ålders- 

 klass har Roghé, så vidt jag kunnat finna, icke på något ställe 

 uttryckligen angifvit, och icke häller blir betydelsen af uttrycket 

 klarare genom det af honom ofta (se sid. 30, 44, 50, 59 — 60, 

 90, 96, 100) upprepade påståendet, att nämnaren i formeln för 

 dödligheten bör angifva det under observationstiden genomlefda 

 antalet år. Under sådana förhållanden är det af vikt att först 



