ÖF VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 5. 313 



Fenyletyltriazolkarbonsyraiis klorhydrat. 



CgHj . C2N3(C2H5) . CO.H . HCl. 



Syran visar liksom homologa triazolkarbonsyror äfven svagt 

 basiska egenskaper, i det att den samma ger ett väl kristalli- 

 serande klorhydrat. Syran löses lätt i kokande vanlig saltsyra, 

 och vid afsvalning utkristalliserar saltet i form af små färglösa 

 blad. Saltet sönderdelas af vatten i sina komponenter. För 

 analys torkades det samma i exsickator öfver kali. 



Analys: 



0,108 7 gr. förbrändes med kalk och gaf 0,06 22 gr. AgCI 

 (motsv. 0,015 82 gr. HCl). 



Beräknadt Funnet: 



C6H,.CjN3(C2H,).CO,H.HCl: J 



HCl 14,4 14,6. 



Fenyletyltriazolkarbonsyraiis amid. 



CeH,-N-N 

 HoNOC— C C-CJI5. 



N 



En alkohollösning af ej renad nitril försattes med några drop- 

 par kalilut och därpå med treprocentig vätesuperoxidlösning. Vid 

 blandningens uppvärmning bortgick syrgas, och den i början bruna 

 lösningen blef snart rent gul. Efter fulländad reaktion neutrali- 

 serades lösningen med litet klorvätesyra och koncentrerades på 

 vattenbad. Vid afsvalning utkristalliserade föreningen i gulaktiga, 

 hårda kristaller och renades genom omkristalliseringar ur alkohol. 



Analyser på exsickatortorkad substans: 



1. 0,1974 gr. förbrändes med blykromat och gaf 0,4372 gr. 

 CO2 (motsv. 0,11924 gr. C) och 0,io80 gr. H^O (motsv. 0,o 1200 

 gr. H). 



2. 0,1795 gr. gaf vid förbränning med kopparoxid 40, o ccni. 

 N-gas, mätt öfver kalilut vid 758,5 mm. bar.tr. och 19, 0° C. 



