ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANULINGAR 18 9 1, N:0 5. 339 



eller, emedan ^2 kan antagas vara noll 



_«, ) 92 + 17-C 92a+l7C\ß \ 



^'~ a.' \92+l7 •€„'"' 92+17C« •) 



Första termen inom parentesen är alltid = 1 och oberoende af 

 kopparn. Som ur ofvanstående värden på kopparns specifika 

 värme C(, = 0,o93, blir andra termen 



92« + l,6 /g 

 *'' 92+l,G^- 



Om ß antages vara noll, göres a genom den additiva termen 

 1,6 ungefär 1 procent för liten. Antaga vi åter ß lika med « 

 uppstår ej något fel i bestämningen af a. Som nu emellertid ß 

 är mindre än «, uppnås visserligen ej detta, men kunna vi alltid 

 med bestämdhet påstå, att, om vi sätta vattnets specifika värme 

 under formen Q = l + at, det fel i bestämningen af Q., som 

 uppstår deraf att vi ej taga kopparns specifika värme i betrak- 

 tande, blir, att a erhålles för litet, men att felet i bestämningen 

 af a ej öfverstiger 1 procent af dess verkliga värde. Om vi 

 derför antaga, att Cj är vattnets medelspecifika värme mellan 



t^ och t^+a^, således specifika värmet vid <j + -^, och på samma 



sätt att C, är vattnets specifika värme vid + -^, som vi då, 



emedan a^ ligger emellan 1 och 2 grader, kunna sätta lika med 

 1, anger förhållandet 



| = C, = l+„(«,+|) 

 vattnets specifika värme vid temperaturen ti + -^ ■ 



III. Jämförelse med hittills kända resultat. 



Regnault^) har för vattnets specifika värme funnit 

 Ct = I +0,00004 ?^ + 0,000009 t-. Som emellertid Regnault's 



') Regnault, Menioires de TAcademie des Sciences, pag. 279. 1847. 

 Poggendorfs Ann. 79, pag. 241. 1850. 



