340 JOHANSON, VATTNETS SPECIFIKA VÄRME MELLAN 0° OCH +40°. 



observationer ligga emellan 17° och högre grader, hafva vi ej 

 utan vidare rätt att tillämpa denna formel för de lägre tempera- 

 turerna. Att den af Regnault funna stigningen i vattnets 

 specifika värme är för liten har dessutom påvisats af BossCHA ^), 

 som genom omräkning af Regnault's observationer funnit 



Ct = 1 + 0,00022 t. 



Att en oregelbundenhet i variationen af vattnets specifika 

 värme skulle ega rum i närheten af vattnets maximitäthet, har 

 först framhållits af Pfaundler och Platter-). De funno 



t c t c 



1,0000 . 6 1,1863 



1 0,9512 7 1,1928 



2 0,9712 8 1,1706 



3 1,0 274 9 1,1263 



4 1,0939 10 1,0728 



5 1,1512. 



Att dessa värden lida af svåra brister och att variationerna i C 

 äro allt för stora hafva de sjelfve^) senare visat genom ett nytt 

 försök, som dock äfven tyder på ett minimum vid omkring 4° 

 och ett maximum mellan 7° och 8". Samtidigt visade HiRN*) 

 samt Jamin och Amaury-^), att vid vattnets maximitäthet ej 

 finnes någon märkbar skiljaktighet i specifika värmet, utan att 

 detta vid lägre temperatur varierade analogt som Regnault 

 funnit för högre. Jamin och Amaury ange 



C( = 1+0,00110^ + 0,0000012^2. 



ROWLAND^) bestämmer den mekaniska eqvivalenten af den 

 värmemängd, som höjer en gr vatten 1° och får härigenom en 

 indirekt bestämning på vattnets specifika värme, som han dock 



^) BosscHA, Poggendorfs Ann. jubb. pag. 549. 1874. 



*) Pfaundler n. Platter, Poggendorfs Ann. 140, pag. 574. 1870. 



*) Pfaundler n. Platter, » ' 141, pag. 551. 1870. 



*) HtRN, Compt. rendus 70, pag. 592 och 831. 1870. 



') Jamin ocli Amaury, Compt. rendus, 70, pag. 661. 1870. 



*) Rowland, Proc. of the Americ. Acad. Boston 7, pag. 75. 1880. 



