404 HECTOR, OM DERIVAT AF SVAFVELURINÄMNEN. III. 



b. 



Al— NH HN— Al Al— NH HN— Al 



SC— nI h;H|HN— CS + HONO = SC— N =N— HN— CS + 2H2O 



II. a. 



nIh HiN N— N 



ArHN— C— iSl-S— C— NHAr + O - ArHN— C C— NHAr + 



■ ' \ /' 



S +S + H2O 

 Al— NiH hIN— Al Al— N— N— Al 



h. SC— iN— Ni— HN— CS +0 = SC CS + N, + HoO 



- ''' \/ 



NH 



se vi, att oxidationsprocessen i / a motsvaras af diazoterings- 

 processen i 7 b samt att reaktionen i II a och II b är den- 

 samma endast med den skilnaden, att hopslutningen till en femledig 

 kärna i Ila sker under utfällning af svafvel, i IIb under ut- 

 veckling af qväfgas, ett förlopp, som förklaras af de två olika 

 formler, enligt hvilka de substituerade svafvelurinämnena reagera 

 vid behandling med de två ifrågavarande oxidationsmedlen. 



Efter att hafva förutskickat detta går jag att närmare redo- 

 göra för de anstälda oxidationsförsöken samt för dervid erhållna 

 föreningar. 



I. Svafvelurinämne och vätesuperoxid. 



5 gr. svafvelurinämne löstes i vatten, lösningen försattes med 

 klorvätesyra och kokades derefter med 80 gr. 3-procentig väte- 

 superoxidlösning, motsvarande en mol. vätesuperoxid på en mol. 

 svafvelurinämne. Härvid utföll hälften af det i svafvelurinämnet 

 ingående svaflet. Lösningen afdunstades och kristalliserade vid 

 afsvalning vackert i fina nålar, hvilkas smältpunkt låg vid 153\ 

 Nålarne befunnos vid elementaranalys utgöras af osönderdeladt 

 svafvelurinämne. 



I ett annat försök behandlades på samma sätt 2 gr. svafvel- 

 urinämne i klorvätesur lösning med vätesuperoxid i smärre portio- 



