ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 6. 419 



kålen och, således bor ha inflytande på salternas kemiska karak- 

 tär; på samma gång uteslutes tanken på att vattnet skulle vara 

 bundet såsom i hydrat — om så vore förhållandet, borde för- 

 eningarne ju kallas »hydrat». Likaså uttryckes att vattnet ej 

 är kristallvatten, då ju sådant ej brukar särskildt benämnas. 

 För att förklara den roll, vattenmolekylen spelar i dessa för- 

 eningar, har JöRGENSEN^), som bekant, uppstält den teorien, att 

 i dessa salter ingår fyrvärdigt syre och föreslagit att kalla så- 

 dana föreningar owiner. Ehuru denna teori utmärkt förklarar 

 föreliggande fakta, och synes vara den enda tolkning af dessa 

 salters konstitution, Bom på valenslärans grund kan uppställas, 

 torde det dock måhända vara skäl att afvakta mera direkta 

 bevis för existensen af föreningar med fyrvärdigt syre, innan 

 man genom upptagandet af namnet »oxin» uttalar såsom sin 

 åsigt, att syret verkligen kan vara tetravalent. Jörgensen är 

 kanske äfven af den åsigten, då han icke sjelf använder namnet. 

 Genom blott användande af silfveroxid synes man icke kunna 

 borttaga all klor uti pentamintriklorid. Vid ett försök, utfördt 

 noga efter Jörgensens föreskrift-), sammanrefs 1 gr. pentamin- 

 triklorid i 10 minuter med dubbla beräknade mängden silfver- 

 oxid; tiltratet värmdes en timme på vattenbad och skakades 

 efter fullständig afsvalning i 10 minuter med nästan lika mycket 

 silfveroxid som först användts. Filtratet surgjordes med brom- 

 väte och uppvärmdes, hvarvid kristaller utföUo. Dessa utgjordes 

 emellertid af pentamijiklorobromid, icke, såsom väntadt, af toH- 

 hromid. Kristallerna förlorade intet i vigt vid 100' och inne- 

 höUo 40,49?^ Ir; beräknadt för Ir(NH3)5ClBr2 4:0,16% och för 

 lr(NH3)3Br3 37,2 6%. Vid den andra behandlingen med silfver- 

 oxid skedde således ingen inverkan. Jag vill dock nämna, att 

 jag en gång, då filtratet från första behandlingen med silfver- 

 oxid kokades en längre tid, sedan vid öfvermättning med syra 

 i köld lyckades erhålla åtminstone något aquopentaminsalt. 



1) Journ. f. prakt. Ch. Neue Folge 29, 419. 



2) Journ. f. prakt. Gh., Neue Folge, 27, sidd. 452, 453. 



