Öf VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 6. 421 



(ielst iskall alkohol. Sålunda erhålles ungefär 3,7 gr. aquo- 

 pentarainklorid eller 70 % af den beräknade mängden. 



Fällning och tvättning med svagare saltsyra försämrar ut- 

 bytet betydligt. Kali är bättre än natron i detta fall, enär klor- 

 kalium är lättare lösligt i saltsyra än klornatrium. Filtratet 

 från aquopentaminkloriden afsätter vid uppvärmning kristaller af 

 pentamintriklorid. 



Emellertid är föreningen ännu icke fullt ren, ty den ger 

 med vatten en Ijusbrun lösning. Man löser derför fällningen i 

 litet vatten och försätter under afkylning till 0° med lika volym 

 rykande saltsyra, då kloriden ånyo utfaller, nu i rent tillstånd. 



Analys: det mellan papper utpressade saltet förlorar icke i 

 vigt under I dygn i luften ej heller under 2 dygn i exsiccator, 

 men afger vid 100° 1 molekyl vatten. 





Funnet: 



Beräknadt 



H20 



4,4 7 



4,47 



Ir 



50,18 



50,17. 



Saltet är mycket lättlösligt i vatten: 0,3 7 gr. löstes ej i 

 0,4 5 kbcm. vatten af rumstemperatur, men lätt i 0,5 5 kbcm. 

 Det fordrar således mellan 1,2 och 1,5 delar vatten för att lösas. 



Specifika vigtbestämningar: i medeltal fans 2,4 94 vid + 15'. 



Molekylarvolym = 161,4. 



Att erhålla mätbara kristaller har icke lyckats mig; en 

 konc. lösning atsätter vid afkylning kloriden i form af hvita, 

 salmiakliknande aggregat. 



Reaktionsförhållanden. En 10°/^-ig lösning af aquopentamin- 

 klorid försattes med följande reagens. 



1. Jodkalium: koncentrerad lösning fäller ej; tillsättes der- 

 emot saltet i fast form, uppstår genast hvit, mikrokristallinisk 

 fällning. 



2. Platinaklor id: genast ymnig fällning af guldglänsande, 

 platta, tvåytigt tillspetsade prismer. 



3. Platimaklorid och svafvelsyra : genast riklig fällning af 

 glänsande, tunna, sexsidiga, Ijusgula fjäll (äfven nålar). 



