422 PALM.ER, OM IRIDIUMS AMMONIAKALISKA FÖRENIN&AU II. 



4 Iridiurnklorid: ger smutsgrå, amort' fällning. 



5. Kaliumirldiumhlorid: genast brungul, amorf fällning. 



6. Guldklorid: genast fällning af orangegula, mycket små, 

 rhomhiska taflor. 



7. Ferroci/ankalium : vätskan fyldes af hvita, glänsande 

 kristallnålar. 



8. Ferricyankalium: riklig fällning af rödbruna, mikro- 

 skopiska, långsträckt sexsidiga eller rhomboidala taflor, ofta kors- 

 formigt hopväxta. 



9. Cyankvichsilfver: efter en kort stund riklig fällning af 

 platta, färglösa, vanligen nästan rätvinkligt afskurna, stjärn- 

 formigt grupperade prismer. 



10. Kiselfluorvätesyra: fäller icke; vid tiljsats af sprit upp- 

 står hvit fällning. 



11. Ammoniumoxalat: efter någon tid afsatte sig hvita, 

 greniga aggregat, som under mikroskopet syntes sammansatta af 

 kuber. 



12. Kaliiimbikromat: genast tjock, svart fällning, som först 

 var amorf och volyminös, men sedan öfvergick till ett mikro- 

 kristalliniskt pulver. Vätskan blef brun. 



13. Natrium-pyr o fosfat i ringa mängd orsakar hvit, amorf 

 fällning, som genom vidare tillsats först löses, hvarefter glän- 

 sande, sargade kristallfjäll i stor mängd utfalla. 



14. Bariimiliyposulfat fäller ej. 



15. Saltsyra utfäller kloriden. 



16. Salpetersyra ger ymnig fällning af hvita kristallnålar, 

 som bestå af nitrat (se sid. 424). 



17. Klor: en af kyld lösning försattes med klorvatten; den 

 blef först intensivt violett och sedan mörkblå, ljusblå, blågrön, 

 grön samt vid tillsats af ammoniak brun. 



För jämförelse med pentaminklorosalternas reaktioner får 

 jag hänvisa till min första uppsats, sid. 368, och för jämförelse 

 med >/roseorhodium»-föreningarnas förhållanden till JÖRGENSENS 

 afhandling, Journ. f. prakt. Ch. Neue Folge sidd. 396 och 

 400. 



