ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 6. 425 



med soda o. s. v.) bevisade frånvaron af" klor. På nitrat er- 

 hölls utslag medelst det vanliga ferrosulfat-profvet. 



Analys: mellan papper pressadt salt förlorar något i vigt 

 öfver svafvelsyra och vid 100° en molekyl vatten. 



Funnet : Beräknadt : 



HoO 3,88 3,73 



N (efter torkning vid 100°) 24,4i 24,i4. 



1 del salt löses i ungefär 10 delar vatten vid -h 17°. 

 Specifika vigtsbestämningar: 



2,460 vid + 16°, 9 



2,4 6 » +18' 

 Molekylarvolym = 195,9 vid + 17°,5. 

 En 5%-ig lösning af nitratet försattes med följande reagens: 



1. Salpetersyra: utfäller nitratet. 



2. Ferrieyankalium: riklig fällning af rödbruna, till greniga 

 aggregat förenade, långa prismer; dock förekomma äfven enstaka 

 kristaller af samma form som vid aquopentaminklorid. 



3. Natriumpyrofosfat: likadan reaktion som vid aquo- 

 pentaminklorid; fälda ur mera utspädd lösning, äro kristall- 

 fjällen tydligt sexsidiga. 



4. Bariumhyposulfat: fäller ej. 



Vid glödgning förpufFar saltet häftigt under starkt eld- 

 fenomen. 



Vid lösningens kokning öfverföres det åtminstone delvis och 

 vid det torra saltets upphettning till 100° fullständigt i 



Iridminpentaminnitrat. 



Formel Ir(NH3).(N03)3. Saltets sammansättning bevisas af 

 kväfvebestämningen a till 100° hettadt aquopentaminnitrat (sid. 

 425) och framgår äfven af dess reaktioner (se nedan). Beredt 

 genom lösningens fällning med salpetersyra, bildar det mikro- 

 skopiska, kvadratiska kristaller. 



En mättad lösning bereddes genom att lemna saltet i be- 

 röring med vatten under 3 dagar under då och då skeende om- 



