438 HOLMaUIST, TRIAZOLFÖRENINGAE. I. 



Oxidation af feiiylcinnamenyltriazolkarbonsyra 

 med kamäleon. 



Bladin har ådagalagt') triazolkärnans beständighet mot 

 oxidationsraedel och visat, att vid behandling af triazolföreningar 

 med kamäleon sidokedjorna angripas och ersättas af karboxyl- 

 radikaler. På detta sätt hafva framstälts fenyltriazoldi- och 

 mono-karbonsyror af fenylmetyltriazolkarbonsyra. 



Då det kunde vara af intresse att se, huru fenylcinnamenyl- 

 triazolkarbonsyra förhölle sig gent emot oxidationsmedel, har jag 

 med denna syra anstalt följande försök: 



1 gram från kristallalkohol genom torkn-ing befriad syra 

 löstes i kalilut, och i denna lösning göts en vattenlösning af l,i 

 gram kaliumpermanganat. Härvid inträdde genast (blandningens 

 temperatur var ungefär 30° — 40°) reaktion. Lösningen aflfärgades 

 hastigt, och brunsten utföll. Samtidigt förmärktes en tydlig lukt 

 af benzaldehyd. Något mera kamäleon tillsattes, hvarefter brun- 

 stenen aftiltrerades och tvättades med varmt vatten. Filtratet 

 uppvärmdes och surgjordes med klorvätesyra. Dervid bortgick 

 mycket kolsyra, och ett hvitt harts afskildes. Genom upprepade 

 omkristalliseringar ur vatten och alkohol aflägsnades förorenande 

 benzoesyra, och erhölls en produkt, som under sönderdelning 

 smälte vid 184° och äfven i öfrigt liknade Bladins fenyltriazol- 

 karbonsyra 



N-CH 



HOOC— C N 2) . 



N-C^H, 



För ytterligare identifiering har jag af min oxidationsprodukt 

 framstält ett silfversalt och af detta med jodmetyl en metyleter, 

 h varvid silfversaltets vattenhalt och metyleterns smältpunkt till 



') Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1890, N:o 6, sid. 295. 



2) Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1890, N:o 6, sid. 298, N:o 9, sid. 470. 



