500 SÖDERBAUM, OM TVÄNNE ISOMERA DIOXIMIDOBEKNSTENSYROR. 



Under förutsättning af den nyss anförda slutledningens rik- 

 tighet återstår således för den jjrimära dioxivinsyredioximen en- 

 dera af de båda aß- eller ^^/^-konfigurationerna, alltså: 



(II) (III) 

 HOOC C— COOH HOOC— C C-COOH 



! II eller 1| || 



N . OH N . OH N . OH HO . N 



och om man till en början endast tager dess förhållande till 

 ättiksyreanhydrid i betraktande, låter det ådagalägga sig, att ett 

 visst företräde måste tillmätas /^/^/-konfigurationen. Ty enligt de 

 erfarenhetsrön, som redan blifvit gjorda i fråga om aa-föreningen, 

 skulle man vänta, att en dioxivinsyredioxim af cc/J-typen vid in- 

 verkan af ättiksyreanhydrid borde undergå en ^partiell spaltning 

 på ett sätt, som kan förtydligas genom ekvationen: 



HOOC— C COOH HOOC . C C CO2 



II II = II III + 



N— OH N— OH N— OH N H^O. 



Härvid borde alltså ett derivat af mesoxalsyra uppstå, hvilket 

 emellertid ingalunda är fallet. Såsom redan ofvan blifvit om- 

 nämdt, ger nämligen den primära oximen med ättiksyreanhydrid 

 en väl karaktäriserad och jämförelsevis beständig diacetylföre- 

 ning, under det att båda karboxylgrupperna förblifva fullständigt 

 intakta. Gent emot den primära oximens uppfattning såsom ett 

 /5/j-derivat skulle visserligen kunna anföras, att en förening af 

 formel III i analogi med den s. k. y-benzildioximen borde under 

 förlust af 1 mol. vatten öfvergå till ett furazanderivat. Att det 

 emellertid hittills icke lyckats aflägsna vatten ur molekylen, utan 

 att samtidigt kolsyra bortgått, är lätt förklarligt, om man tar 

 följande omständigheter i betraktande, i) Af Cramers under- 

 sökningar känner man, att /i-monoximen af bernstensyra 



HOOC— C— CH, — COOH 



II 

 NOH 



med största lätthet afspaltar den med x betecknade karboxyl- 



gruppen i form af kolsyra. Bernsten syrans ^^-dioxim innehåller 



') Ber. d. deutseli. chem. Ges. XXIV. 



