ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 7. 501 



nu den för en i ofvannämda riktning gående sönderdelning gyn- 

 samma konfigurationen 



HOOC— C— 



II 

 N— OH 



två gånger och hör således ännu lättare än nionoximen förlora 

 kolsyra och ge upphof till en monokarbonsyra (se vidare nedan). 



För att ställa spörsmålet om de ifrågavarande oximernas 

 konfiguration i en möjligast allsidig belysning, måste emellertid 

 äfven deras förhållande till acetylklorid tagas med i räkningen. 

 Detta reagens öfverför båda dioxivinsyredioximerna i flytande 

 produkter (acetylderivat), hvilka vid behandling med vatten sönder- 

 falla i ättiksyra och den sekundära oximen, likgiltigt från hvilken- 

 dera oximen de leda sitt ursprung. Dels på grund häraf, dels 

 emedan de äfven annars i hvarje afseende förhålla sig på samma 

 sätt, äro dessa flytande acetylföreningar att betrakta såsom med 

 hvarandra identiska. 



Af dessa sakförhållanden följer i hvarje fall, att den pri- 

 mära, som /i/?-dioxim uppfattade produkten genom inverkan af 

 acetylklorid och därpå följande behandling med vatten låter 

 öfverföra sig i den sekundära aa-dioximen, en reaktion, hvilken, 

 som bekant, äfven blifvit iakttagen i fråga om andra stereoiso- 

 mera oximer. Af den omständigheten, att vatten saponifierar 

 den nyssnämda flytande acetylföreningen till aa-dioxim, vore det 

 för öfrigt enklast att draga den slutsatsen, att äfven denna 

 acetylförening sjelf vore att hänföra till «a-serien. Det oaktadt 

 tala flera tungt vägande skäl för att densamma snarare bör upp- 

 fattas som ett diacetat af den asymmetriska, i fritt tillstånd hit- 

 tills icke kända a/:/-dioxiraen : 



HOOC— C C-COOH 



CH3CO . O . N CH3CO . O . N. 



De vigtigaste af dessa skäl äro följande: 



1) Om den flytande acetylföreningen verkligen är ett aa- 

 derivat, är det oförklarligt, hvarför icke den sekundära ao:-oximen 



