506 SÖDERBAUM, OM TVÄNNB ISOMERA DTOXIMIDOBERNSTENSYROU. 



behandla natriumdioxitartrat med en vattenlösning af salpeter- 

 syrad hydroxylamin i öfverskott, hvari det nämda natriumsaltet 

 vid längre digerering löser sig. Lösningen fälles därpå med 

 silfvernitrat, det utfälda silfversaltet sönderdelas medels saltsyra, 

 och filtratet från klorsilfret afdunstas öfver svatVelsyra. Enligt 

 denna metod kan man visserligen erhålla oximen i ganska rent 

 tillstånd; den är emellertid tämligen tidsödande, pä samma gång 

 utbytet lemnar mycket öfrigt att önska, i) Det syntes därför 

 önskvärdt att utarbeta en bekvämare framställningsmetod. I 

 detta ändamål underkastades först och främst den s. k. nitro- 

 vinsyran — genom hvars sönderdelning som bekant dioxivinsyran 

 uppstår — behandling med hydroxylaminsalt under på mång- 

 faldigt sätt varierade försöksvilkor, utan att därvid det önskade 

 resultatet hittills kunnat ernås. Däremot visade sig följande 

 förfaringssätt vara jämförelsevis ändamålsenligt för framställ- 

 ningen af den ifrågavarande oximen: 



En mol. af det i handeln förekommande natriumdioxitar- 

 tratet (inköpt från ;.Gesellschaft für chemische Industrie» i Basel) 

 blandades med något mer än 2 mol. saltsyrad hydroxylamin, 

 blandningen löstes i minsta mängd kall, w^späc/cZ saltsyra af spec. 

 vigten 1,0 3 till 1,04, och lösningen fick stå omkring 12 timmar 

 vid vanlig temperatur, hvarefter den filtrerades och underkastades 

 en v energisk, 10 till 12 gånger upprepad utskakning med eter. 

 De första eterextrakten äro vanligen något gulfärgade och för- 

 arbetas lämpligen särskildt. Eterlösningen af oximen torkas nu 

 med vattenfritt natriumsulfat (icke klorkalcium) och afdunstas 

 på vattenbad. Sedan omkring '*/. af etern gått öfver, afbrytes 

 destillationen. För att förebygga omvandling till den isomera 

 oximen, måste nämligen lösningsmedlets fullständiga afdestille- 

 ring på vattenbad sorgfälligt undvikas. Kolfåterstoden uthälles 

 nu i en flat skål, afkyles så hastigt som möjligt med tillhjelp 



') Exempelvis må följande försök anföras : 7,5 gr. rent natriumdioxitartrat be- 

 handlades med 4 mol. hydroxylaminnitrat under noggrannt iakttagande af 

 MÜLLEKS föreskrifter. Först efter 8 dagars förlopp hade saltet gått i lösning, 

 och utbytet af ren dioxivinsyredioxim belöpte sig endast till 20 % af det teo- 

 retiska. 



