ÖFVERSI&T AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 189 1, N:0 7. 517 



triumdioxitartrat ocli hydroxylamin i af saltsyra sur lösning, dels 

 som normal sönderdelningsprodukt af de båda acetylerade oxi- 

 merna vid deras saponifiering medels soda eller natronlut. Cy- 

 anisonitrosoättiksyran liar ungefär samtidigt med mina undersök- 

 ningar äfven blifvit framstäld af L. Wolff och P. F. Gans^), 

 ehuru på en annan väg, nämligen genom oxidering af den s. k. 

 furazanpropionsyran 



HC— C . CHo . CH2 . COOH 



N N 



O 



med kamäleon och därpå följande omlagring af den i första 

 hand bildade »furazankarbonsyran» medels natronlut. 



För att skilja syran från dioxivinsyredioximen betjenar man 

 sig lämpligen af dess löslighet i kloroform, enär detta lösnings- 

 medel lemnar dioximen så godt som alldeles olöst. Medan alltså 

 den senare till största delen utkristalliserar vid tillsats af kloro- 

 form till det koncentrerade eterextraktet (jfr sid. 507), stannar 

 däremot syran kvar i moderluten. Efter några timmar affiltreras 

 lösningen frän den utkristalliserade oximen och afdunstas först 

 på vattenbad, slutligen vid vanlig temperatur. Såsom återstod 

 erhålles en gulaktig, sirupös olja, hvilken stundom stelnar redan 

 efter en kort tid, vanligen dock först efter flera dagars förlopp. 

 För att isolera kroppen från en ännu vidhäftande, smetig sub- 

 stans utprässas den på porös lera och fuktas upptrepade gånger 

 med helt litet kloroform. För att ytterligare rena densamma 

 kan man lösa den i minsta mängd kloroform, filtrera lösningen 

 från till äfventyrs befintlig, olöst återstod (dioxim), därpå låta 

 den afdunsta vid rumstemperatur och ännu en gång prässa den 

 utkristalliserade substansen på lera. 



För framställning af syran, särskildt då det gäller att er- 

 hålla densamma i fullt rent tillstånd, har emellertid följande 

 förfaringssätt visat sig vara lämpligare. Vattenfri och fint pul- 



') Ber. cl. deutsch, ehern. Ges. XXIV, 1165. 



