ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 7. 519 



vid 15 — 17°, ej ens vid evakuering. Då emellertid Wolff och 

 Gans anföra, att deras syra förlorar sitt kristallvatten i vakuum 

 vid »rumstemperatur», så måste denna uppgift hänföra sig till 

 en åtskilligt högre värmegrad än den ofvan angifna. I sjelfva 

 verket lyckades det genom syrans uppvärmning i vakuum öfver 

 fosforsyreanhydrid till omkr. 25° att, ehuru tämligen långsamt 

 erhålla densamma i vattenfritt tillstånd. 



Ber. för C3H2N2O3 + '/2H2O. Funnet. 



H.,0 7,.3 2 7,31. 



Den vattenfria syrans smältpunkt befanns ligga vid omkr. 

 120°. Wolff och Gans uppgifva visserligen 129°, men i be- 

 traktande af den omständigheten, att smältningen åtföljes af 

 sönderdelning, torde väl en fullt noggrann öfverensstämmelse 

 knappt vara att vänta, så mycket mer som de för smältpunkten 

 funna värdena äro tämligen beroende af det sätt och den hastig- 

 het, hvarmed upphettningen sker. 



Vid syrans uppvärmning i torkskåp till 40 — 50° bortgick 

 likaledes vatten, men någon konstant vigt kunde på detta sätt 

 ej erhållas. 



Att syrans verkliga inolekylarvigt motsvarar den ofvan an- 

 gifna formeln C3H2N2O3, framgår af följande molekylarvigts- 

 bestämning: 



Substans. 





Isättika. 



Depression. 



Funnen mol. 



vigt. 



0,2 3 3 gr. 





16,3 gr. 



0,515° 



108 





0,2 7 7 » 





16,4 4 » 



0,384° 



109. 











Ber. för CgHjNjOg. 







M 



olekylarvigt 





114. 





Syran sönderdelar karbonat, löses af natronlut med gul 

 färg och kan efter lösningens neutralisering och utskakning med 

 eter erhållas tillbaka i oförändradt tillstånd. Af koncentrerad 

 svafvelsyra synes den vid vanlig temperatur ej förändras, men 

 förstöres däremot så småningom vid kokning med utspädd salt- 

 syra och öfverföres därvid förnämligast i oxalsyra. Vid upp- 

 hettning i rör till 100° inträder likaledes fullständig; sönderdel- 



