ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1891, N:0 8. 553 



Liksom siltVernitrat verkar järnklorid. En alkohollösning af 

 etylidendicyanfenylhydrazin uppvärmdes en stund med en kon- 

 centrerad alkoholisk järnkloridlösning; vid tillsats af vatten utföll 

 en olja, som snart stelnade kristalliniskt. Vid onikristallisering 

 ur litet alkohol ehöUos små prismer af smältpunkt 108,5 — 109° C. 

 Således hade äfven här fenylmetylcyantriazol bildats. 



Inyerkan af ceiiantol på dicyanfenylhydrazin. 



Då nu acetaldehyd med sådan lätthet reagerar på dicyan- 

 fenylhydrazin under bildning af etylidendicyanfenylhydrazin, lider 

 det ej något tvifvel, att de närstående homologa aldehyderna, 

 propionaldehyd, butyraldehyd, valeraldehyd etc., med nämda för- 

 ening ger analoga kondensationsprodukter, och att dessa sedan 

 kunna oxideras till triazolderivat. För att emellertid visa, att 

 reaktionen eger rum äfven med alifatiska aldehyder med hög 

 kolhalt, har jag låtit oenantol, 0113(0112)5 - CHO, inverka på 

 dicyanfenylhydrazin och därvid funnit min förmodan bekräftad, 

 att den samma reagerar på samma sätt, och att den bildade 

 kondensationsprodukten genom inverkan af oxidationsmedel ger 

 ett triazolderivat, nämligen fenylhexylcyantriazol. 



En varm alkohollösning af dicyanfenylhydrazin försattes 

 med beräknad mängd oenantol (1 mol. af hvardera) och ett par 

 droppar saltsyra. Reaktion egde därvid genast rum. Utan till- 

 sats af saltsyra synas de bägge föreningarna ej inverka på hvar- 

 andra. Efter alkoholens afdunstning återstod en brunfärgad olja, 

 som ej stelnade. Denna utgöres helt visst af föreningen, 



CßH.— N— N = CH . (CH2)5 . CH3 

 NC -C = NH 



men som den samma ej kunde bringas i fast form, kunde den 

 ej renas, utan öfverfördes sådan den var i fenylhexylcyantriazoL 

 För detta ändamål löstes oljan i alkohol, och lösningen försattes 

 med något mera än beräknad mängd järnklorid, äfven denna 



