6 NILSON & PETTERSSON, OM GERMANIUM OCH TITAN. 



Vid sidan af denna särdeles ändamålsenliga upphettnings- 

 apparat uppställa vi iskalorimetern i det kalla arbetsrummet och 

 inpacka densamma i ett stort med tvådeladt lock försedt, glase- 

 radt porslinskärl uti ett tjockt snölager, som omgifver den på 

 alla sidor, så att endast kalorimeteriis rörändar sticka upp derur 

 några centimeter, och genom lämpliga pappskärmar skyddar man 

 porslinskärlet för det strålande värmet från retorten och lågan. 

 På detta sätt antager kalorimetern en så konstant temperatur, 

 att korrektionen för skalgången, såsom af nedan anförda siffror 

 synes, merendels helt och hållet bortfaller. 1 några fall har en 

 förflyttning af qvicksilfverpelaren i skalröret före och efter för- 

 söket verkligen egt rum och finnes då i tabellerna här nedan 

 anfördt i korrigerade skaldelar, som afdragits från det utslag 

 apparaten gifvit. Iakttagelser öfver qvicksilfvertrådens stånd 

 inskränka vi till 30 minuter före och efter försöken, ty enligt 

 vår erfarenhet utöfvar den i iskalorimetern inkastade värme- 

 värmeqvantiteten efter denna tids förlopp icke mera uågon in- 

 verkan på dess ställning. Sjelfva försöket är sålunda helt och 

 hållet afslutadt 30 minuter efter substansens inkastning i kalo- 

 rimetern. 



Vid våra bestämningar från år 1878 motsvarade 17,3 7 2 

 skaldelar å apparaten 1 kalori. Ett försök med den glassort, 

 som vi alltjemt begagna vid kalorimetriska undersökningar, öfver- 

 tygade oss om, att densamma allt fortfarande ger ett oförändradt 

 utslag. Vi erhöUo nämligen nu med användning af 0,846 3 gr. 

 glas och 99,9 5° C. temperatur ett utslag af 292,3 4 skaldelar, 

 under det att samma glasqvantitet för nio är sedan gaf oss 

 292,5 5 skaldelar vid 100" C. 



Efter dessa anmärkningar skola vi nu öfvergå till en redo- 

 görelse för de anställda experimenten. 



