ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 1. 9 



3. Titans specifika värme. 



Det titan, som låg till grund för följande bestämningar, ut- 

 gjordes af små tunna, gul- eller blåaktigt anlupna lameller och 

 stycken. Det var så fritt från jern, att dess lösning med rlio- 

 dankalium endast visade en knappast märkbar dragning i rödt 

 och vid dess upphettning med mycket koncentrerad kalilut ut- 

 vecklades vid ett qvantitativt försök blotta spår af ammoniak. 

 Preparatet kan derför anses fritt från jern och qväfve. Då 

 emellertid i följd af beredningssättet någon mindre mängd syre 

 kunde förekomma deri, behandlades den till de kalorimetriska 

 mätningarne använda vigtsmängden eller 0,i7 08 gr. titan upp- 

 repade gånger med en blandning af ren salpeter- och svafvel- 

 syra — den förra syran ensam syntes icke inverka — uti en 

 platinadegel på vattenbadet, hvarvid till sist nästan fullständig 

 lösning inträdde, svafvelsyreöfverskottet afröktes, återstoden glöd- 

 gades i en ström af med syrgas mättade nitrösa gaser, för att 

 åstadkomma fullständig oxidation, och vägdes. På detta sätt 

 erhölls 0,2 7 23 gr. titansyra, under det att den invägda sub- 

 stansen, om den varit ren och Ti = 48 enligt Thorpe's^) be- 

 stämningar, skulle hafva lemnat 0,2844 gr. Den sålunda er- 

 hållna titansyran var alldeles hvit och ren. Försöket visar 

 emellertid, att det undersökta preparatet utgjordes af syrehaltigt 

 titan; det upptagna syret räcker till för att öfverföra blott 

 0,1558 gr. titan i syra. Antages att preparatets syrehalt före- 

 fanns deri såsom bioxid, består det följaktligen af: 



Titan 0,i558 gr. eller i procent Titan 94,7 3 



Titansyra 0,oi50 gr. Syre 5,2 7 



0,17 08 gr. 100,00. 



Vid beräkningen af titans spec. värme har korrektion blifvit 

 gjord för denna titansyrehalt i enlighet med de värden, som 

 titansyran sjelf lemnat vid de särskilda värmegraderna. 



') Journ. of chem. Soc. of London 1885, I, 108. 



