ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 1. 13 



Tempe- 



Grundämnenas 



Oxidernas 



ratur- 

 gränser. 



spec. värme. 



atomvärme. 



spec. 



rärme. 



molekylarvärme. 



Ge. 



Ti. 



Ge. 



Ti. 



GeOj. 



TiOj. 



GeOa. 



TiOa. 



100—0 



0,0737 



0,1125 



5,33 



5,40 



0,1291 



0,1785 



13,59 



14,25 



211—0 



0,0773 



0,1288 



5,59 



6,18 



— 



0,1791 



— 



14,29 



301,5-0 



0,0768 



0,1485 



5,65 



7,13 



— 



0,1843 



— 



14,7 



440-0 



0,0757 



0,1620 



5,47 



7,77 



— 



0,1919 



— 



15,30 



Af dessa siffror visar det sig, i:o att båda de pröfvade ele- 

 menten vid lägre temperatur hafva ett atomvärme, som med 

 en enhet understiger det normala värdet, 2:o att alla försöks- 

 serierna gifvit samma siffra för germanium, under det att der- 

 emot titan redan i andra serien antager ett normalt atomvärme, 

 för att vid än högre temperatur stegra detsamma långt derut- 

 öfver; 3:o att germanium i detta hänseende afviker från den 

 vanliga regeln på ett högst anmärkningsvärdt sätt, men 4:o att 

 deremot dess oxid med hänsyn till sitt molekylarvärme visar 

 den bästa öfverensstämmelse med andra i detta hänseende under- 

 sökta bioxider, såsom ur följande sammanställning framgår^): 



Si02 Ti02 GeO.2 ZrO. Sn02 Th02 MnO^ CeO, 



11,48 14,25 13,59 13,13 14,00 14,47 13,83 15,04. 



II. Ångtäthetsbe stämningar. 



Den metod, som vi begagna för samtidig bestämning af 

 flygtiga kroppars ångtäthet och den dervid använda försökstem- 

 peraturen har nyligen blifvit utförligt beskrifven'^). Vid följande 

 försök måste vi alltefter substansens beskaffenhet låta den an- 

 taga ångform i upphettningskärl af glas, porslin eller platina. 

 Porslinskärlen införskrefvos från Morlent frere's bekanta fa- 



') Se denna tidskrift 1883, n:o 1, s. 7. 



2) Bih. till K. Sv. Vet.-Akad. Handl. 11, N:o 6 (1885). Journ. f. prakt. Ch. 

 (2) 33, 1 (1886). Ann. d. ch. et de phys. (6) 9, 554 (1886). 



