72 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR, II. 



mig med några analyser dera, för att erfara, huru reduktionen 



med tennoxidulkalium förlupit, och det befanns då, att dinitro- 



syran blifvit i det närmaste ehuru ej fullständigt reducerad 



(C — 64,1 .H — 4,0, N — 13,2), och är det derför antagligt, att 



tennoxidul i alkalisk lösning ger samma produkt som vätesvafla, 



ehuru i senare fallet möjligheten af en svafvelhalt förefinnes. 



Föreningens beständighet talar för en bindning mellan qväfve- 



atomerna, hvadan, då den, såsom alldeles olöslig i klorvätesyra, 



ej gerna kan hålla några amidogrupper, den måste vara an- 



N /NH 



tingen CO,H . C,nH. il eller möjligen COoH . C, „H- i , ehuru 



den genom analysen funna för ringa vätehalten talar mot sist- 

 nämnda formel. 



Diamidonaftalin. 



Dinitro-a-naftoesyra af smtp. 265° upphettades med tenn 

 och stark klorvätesyra, hvarvid efter en stunds kokning en häftig 

 reaktion inträdde och ett gult pulver afskildes, som under mikro- 

 skopet visade sig knappt kristalliniskt, nästan flockigt. Detta 

 pulver, som innehöll tenn, löstes i svag klorvätesyra, hvilken 

 deraf färgades brun, och tennet utfälldes med vätesvafla. Då 

 filtratet afdunstades till kristallisation, fylldes vätskan af små 

 glittrande blad, som togos på sugfiltrum, pressades och torkades 

 samt smälte omkring 280°. 



1) 0,187 6 gr. gåfvo 0,35 98 CO.^ -- 0,0981 C Och 0,09 7 6 H^O 



= 0,0108 H. 



2) 0,1645 gr. gåfvo vid 15,6° C. och 745,3 MM. 16,6 CC. 

 = 0,019 35 gr. N. 



3) 0,1597 gr. gåfvo 0,1928 AgCl = 0,0477 Cl. 



Funnet. Beräknadt för 



1. 2. 3. C,oH6(NH2)22HCl. 



C 52,29 — — 51,95 



H 5,7 5 — — 5,19 



N — 11,76 — 12,12 



Cl — — 29,8 7 30,7 3. 



