ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD FÖRHANDLINGAR 1 88 7, N: O 2. 73 



Af analysen framgår otvetydigt, att vid reduktionen bildats 

 klorhydratet till en diamidonaftalin, och, för att afskilja denna, 

 försattes klorliydratets lösning med ammoniak, hvarigenom en 

 fällning erhölls, som snart antog utseendet af små nålar. Fäll- 

 ningen löstes vid vanlig temperatur i alkohol, och filtratet 

 späddes med vatten; dervid blef vätskan grumlig, och efter en 

 stund fylldes den af kristallnålar, som smälte vid 64° — 65°; 

 efter förnyad lösning i sprit kristalliserade föreningen i långa 

 färglösa nålar, som smälte vid 65°. Föreningens lösning i vatten 

 gaf med jernklorid först en mörkbrun färgning och sedan en 

 kastanjebrun fällning. Den erhållna diamidonaftalin är således 

 identisk med den af Aguiar^) ur /?-dinitronaftalin erhållna, 

 livars smältpunkt af honom appgifves vara 66,5°. Af åtskilliga 

 skäl, som förut-) blifvit framhållna, måste man antaga, att ß- 



dinitronaftalin har konstitutionen f | |, och i följd deraf 



NO2 NO 2 

 måste den dinitro-a-naftoesyra, hvarom här är fråga, vara sam- 



CO,H 



raansatt enligt formeln i | ~| ; den förmodan, hvartill syrans 



egendomliga förhållande vid reduktion med vätesvafla och tenn- 

 oxidul gaf anledning, har alltså vunnit bekräftelse. 



Vid ett annat försök löstes dinitrosyran i isättika och till 

 den kokheta lösningen sattes något rykande klorvätesyra och 

 derefter tennspån, hvarvid en häftig reaktion inträdde och lös- 

 ningen brunfärgades. Efter en stunds kokning lemnades vätskan 

 att svalna, hvarefter vatten tillsattes och vätesvafla inleddes. 

 Filtratet från afskildt svafveltenn afdunstades till torrhet, och 

 återstoden behandlades med varmt vatten; den filtrerade lös- 

 ningen koncentrerades och försattes med klorvätesyra, då en kri- 



') Berichte der d. chem. Gesellschaft VII, 309. 



^) Öfversigt af K. Vetensk.-Akad. Förh. 1885 N:o 9, s. 11. 



