ÖFVEESIGT AF K. VETENSK.-AKAU. FÖRHANDLINGAR 188 7, N:0 2. 75 



reduktionsprodukten; den klorvätesura moderluten, livarur nyss- 

 nämnda svartgröna nålar afsatt sig, lemnade vid ytterligare af- 

 dunstning en tjära, som ej vidare kunde undersökas. Hvad åter 

 beträffar den i alkohol olösliga delen af ammoniakfällningen, ko- 

 kades den flere gånger med alkohol och bildade derefter ett sot- 

 svart pulver, som var olösligt i klorvätesyra^ svårlösligt i am- 

 moniak men mera lösligt i natronlut. Ur den brunvioletta natron- 

 lösningen erhölls med klorvätesyra en mycket voluminös fällning, 

 som, för att bättre kunna tvättas, torkades och pulveriserades 

 samt sedan länge kokades med svag klorvätesyra. Återstoden 

 efter denna behandling var ett svart osmältbart pulver. 



1) 0,1644 gr. gåfvo 0,3954 COo = 0,1079 C OCh 0,0607 H2O 

 — 0,0067 H. 



2) 0,16 34 gr. gåfvo vid 14,6° C. och 751,2 MM. 17,5 CC. 

 = 0,0206 gr. N. 



C 



Funne 

 1. 

 65,63 ^ 



t. 



2. 



C, 



Beräki 

 ,H,(NH),CO,H. 



66,00 



aadt för 



NH 

 COjH . CiqHjx i 

 

 65,5 7 



H 



4,07 



— 





4,00 





3,4 8 



N 



— 



12,62 





14,00 





6,97. 



Det svarta pulvret var således, att döma af dessa analyser, 



NH 

 till sin hufvudmassa en diimido-a-naftoSsyra CO2H . C^^Hj I , 



sannolikt något förorenad af oximidonaftoesyra, bildad under de 

 upprepade kokningarne med alkohol och utspädd klorvätesyra. 

 Föreningen liknar till utseende och egenskaper mycket de af 

 MiCHLER^) undersökta s. k. diazoxibenzoesyrorna, hvilkas sam- 



mansättning motsvarar formeln CO.,H . CßH- i O, och man 



o - b o ^ , 



skulle derför kunna tro, att ett motsvarande naftalinderivat här 

 förelåge, men analysen visar dock, att detta ej är fallet. 



Det förtjenar framhållas, att vid en del reduktionsförsök i 

 isättikelösning redan i början af reaktionen ett svart okristalli- 

 niskt pulver utföll, hvaremot utbytet af lösliga föreningar blef 



') Annalen der Chemie 175, 152. 



