86 EKSTRAND, OM NAFTOÉSYROR, II. 



öfverskott på nitrit, har resultatet dock blitVit en åtminstone 

 till utseendet liknande produkt. 



För ofanstående sammansättning med enkel bindning mellan 

 qväfveatomerna talar måhända föreningens beständighet gent emot 

 ett sådant reduktionsmedel som tenn och klorvätesyra. Vid för- 

 eningens kokning med tenn och rykande syra undergick den 

 nemligen ingen märkbar förändring, och smältpunkten förblef 

 densamma. 



Den här omnämnda föreningen, som enligt den uppfattning, jag 

 sökt göra gällande, skulle kunna betraktas såsom en slags blandad 

 oxiazo- och diazoamido-a-naftoesyra, eger för närvarande sitt 

 egentliga intresse deri, att den anger en påfallande olikhet mellan 

 de båda hittills kända amido-a-naftoesyrornas förhållande vid 

 diazotering, enär den ur nitrosyran af smtp. 215° erhållna amido- 

 syran lätt kan öfverföras till oxisyra eller anhydriden deraf^), 

 hvaremot alla försök att på ett liknande sätt erhålla den mot 

 nitrosyran af smtp. 239" svarande oxinaftoesyran hittills varit 

 fruktlösa. 



Nitroderivat af a-naftamid. 



Vid försöken att nitrera «-naftoesyra på de två sätt, som 

 hittills blifvit använda, nemligen stark salpetersyras af eg. v. 

 1,4 2 inverkan på torr naftoesyra eller röd rykande salpetersyras 

 inverkan på naftoesyrans lösning i isättika, har jag aldrig er- 

 hållit mer än två mononitro-a-naftoesyror, ehuru från teoretisk 

 synpunkt 7 sådana äro möjliga. Genom nitrering af a-nafto- 

 nitril synes Graeff^) hafva erhållit ännu en mononitro-a-naf- 

 toésyra af smtp. 255% ehuru i så ringa mängd, att den knappt 

 kunnat undersökas, och, som jag höll före, att nitrering af a- 

 iiaftamid möjligen skulle kunna leda till denna Graeffs syra 

 eller ock andra nya nitrosyror, har jag gjort några försök i 

 denna riktning. a-Naftamiden löstes i ett öfverskott af salpeter- 



') Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. 1886, N:o 5, s. 153. 

 2) Berichte d. d. ohem. Gesellschaft XVI, 2252. 



