166 BÄCKSTRÖM & PAIJKULL, UPPLÖSNING AF JERN I SYROR. 



I sin af handling »De analysi ferri»i) fäster han sig särskildt 

 vid den vid lösningen utvecklade gasens volym; han trodde sig 

 nämligen genom mätning af denna kunna utröna jernets sam- 

 mansättning. »Man känner», säger han, »att metaller vid upp- 

 lösning i syror förlora »phlogiston reducens», hvilket under lös- 

 ningen ger upphof till gaser, — olika allt efter deras uppkomst. 

 Svafvelsyra och saltsyra ge med jern den s. k. bränbara gasen; 

 salpetersyra åter den gas, som kallas nitrös gas. Då dessa gaser 

 i sin sammansättning innehålla flogiston, ansåg jag att dessa 

 utvecklade gasvolymer skulle vara proportionella mot det afgifna 

 eldämnet, (»volumina generata inflaramabilis laxati quantitatibus 

 esse proportionalia judicavimus») hvilket för öfrigt, hvad beträffar 

 den bränbara gasen, bekräftades af experimenten». -) 



Denna gas anser han icke förefinnas i sjelfva jernet »liksom 

 luftsyra i kalkstenar». »Ett stöd för en sådan åsigt skulle vara 

 att man kan få bränbar gas af hvilket jern som helst, och lika 

 stor volym då olika syror användas. Men å andra sidan borde 

 då hvarje syra som angriper jern framkalla bränbar gas, hvilket 

 dock icke är fallet t. ex. med arseniksyra och salpetersyra, Det 

 kunde visserligen invändas, att denna senare syra med sådan 

 våldsamhet angriper bränbara ämnen, att den kanske under upp- 

 lösningen sjelf förstör den bränbara gasen, men det är genom 

 andra experiment väl kändt, att den starkaste salpetersyra intet 

 förmår att förändra bränbar gas,^) hvilken alltså under jernets 

 upplösning icke utrecklas eller frigöres utan rent af uppståry^ 

 (»non evolvitur vel liberatur, sed re vera gignitur»). *) 



Vid sina experimenter löste han jernet i en glaskolf, som var 

 insatt i ett vattenbad, uti svafvelsyra af sp. v. 1,129, resp. salt- 

 syra af sp. v. 1,1.5 5. 



') Utgifven 1781. 



*) Torberni Bergman Opuscula Physica et Chemica Vol III. Upsalise 1783. 



Sid. 9. 

 ') Detta gäller endast för fri vätgas, icke för vätgas »in statu nascenti». 

 ■•) Sid 82. Ett liknande resonemang har Scheele i sin 1779 utgifna afhand- 



ling »Om luften och elden». Se Sämmtl. Chem. Werke Berlin 1793. I. s. 232. 



