,ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 3. 173 



erhållna kalciiiinkarbonatet hade han erhållit talet 3,9 6 proc. tor 

 jernets kolhalt. Han löste nu 5 gr. af samma tackjern i gas- 

 utvecklingsapparat med tillhjelp af lindrig värme. Den bort- 

 gående gasen uppsamlades öfver regnvatten och utgjorde 65 kbt 

 (motsv. 340,2 kc. af 1 gr.). Gasen brändes i syrgas och gaf 

 1,03 gr. kolsyrad kalk, motsvarande 2Y2 proc. kol, då kolsyran 

 uppfångades af kalkvatten. Apparaten blef dock vid detta prof 

 inuti öfverdragen med »ett stinkande fett», lösligt i alkohol. 

 »Man finner således», fortsätter han, »att i gasen omöjligen hela 

 jernets kolhalt kunde innehållas; utom det att vid gasens för- 

 bränning de sista portionerna säkerligen af den i så stor mängd 

 bildade kolsyran hindrades att fullt förbrinna, hvilket lågans 

 förändrade färg också tycktes utvisa» '), 



Detta resultat, att icke allt det kemiskt bundna kolet bort- 

 går som kolvätegas, skall återfinnas bland de slutsatser, till 

 hvilka vi hafva kommit. 



I sin »Handbuch der Eisenhüttenkunde»-) kritiserar Karsten 

 Vandermonde's, Berthollet's och Monge's hypotes om en syre- 

 halt i tackjernet och gifver en rigtig förklaring öfver hvarför hvitt 

 tackjern gifver mindre gas än grått. »Det gråa tackjernet eller 

 det med grafit förbundna jernet måste utveckla vida mera gas än 

 det hvita, emedan det senare häller kolet i en sådan förbindelse, 

 att vid upplösning i syror mycket mera kolvätegas utvecklas, 

 hvilken i samma volym håller mera väte än den rena gasen.» 

 En annan omständighet af vigt: »Utom kolvätegasen bilda sig 

 äfven andra, icke gasformiga produkter, hvilka sannolikt bestå 

 af syre, väte och kol och blott kunna bildas, då kolet befinner 

 sig i en sådan förening med jernet, som det gör, i "det hvita 

 tackjernet och i det härdade stålet.» 



Efter Berzelii försök har, såvidt vi kunnat upptäcka, 

 ingen volumetrisk bestämning gjorts på de vid upplösningen ut- 

 vecklade gaserna. Det återstår blott att nämna några afliand- 

 lingar, hvilka innehålla analyser på de3i>örtgående gaserna. 



') Sid. 147. 



2) 2 uppl. Rerlin 1827, sid. 255. 



