ÜFVERSIGX AF K. VETKNSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 3. 179 



deremot den olägenheten, att, vid utdrifvandet af det sista spåret 

 luft, och sedan gasutvecklingen upphört, kokningen, som icke kan 

 fortplanta sig upp genom det smala röret, försiggår stötvis och 

 med stora bubblor. Det härigenom hastigt varierande trycket i 

 apparaten gör att alla förbindningar och slangar måste vara 

 ytterst täta och kautschuken af prima kvalitet för att undvika 

 insugning af luft. — Experimentet kan äfven betydligt fördröjas, 

 genom att de ännu jernhaltiga kolflockarna af kolcningen föras 

 upp i det smala röret, der gasutvecklingen försiggår långsammare. 

 — Den först beskrifna apparaten lider i mindre grad af dessa 

 begge olägenheter, hvarjemte den erbjuder den fördelen, att gas- 

 behållaren är skild från gasutvecklingsapparaten, hvarigenom 

 gasbehållare lätt kan vexlas, och således hur stora gaskvantiteter 

 som helst kunna uppsamlas; den torde särskildt vara användbar 

 för den som eger en Luhmes apparat och icke vill anskaffa den 

 andra apparaten. 



Att närmare ingå på smärre praktiska detaljer vid utföran- 

 det, hälla vi icke för nödigt; de torde lätt inses vid en blick 

 på figuren och genom någon öfning. 



Det af oss i den senare apparaten, som amvändts vid fler- 

 talet försök, använda mätröret hade en öfre vidare del, rym- 

 mande 51,6 5 kc, den smala delen af röret var graderad i ^/j,, 

 kc. och rymde 85 kc. Till upplösningar kunde derför endast 

 0,1.0 — 0,2 5 gr. jern användas, ett litet fel vid mätningen af vo- 

 lymen kommer derför att mångdubblas vid beräkningen af gas- 

 volym utvecklad af 1 gr. jern. — Jernet användes i form af 

 smärre bitar, sönderklippt tråd, bleck eller pulver, i sista fallet 

 inneslutet i en liten gUiskapsel. — För gasanalysen användes en 

 alikvot del af 10 å 11 kc. 



Innan vi ingå på att närmare redogöra för våra resultat, 

 vilja vi meddela några allmänna rön. De syror, som användts 

 för upplösningen, hafva varit svafvelsyra och klorvätesyra; de 

 gåfvo, som redan Bergman påvisat, samma volym gas, men på 

 olika tid, i det klorvätesyran löser jernet fortare. Detta gäller 

 dock endast f()r små halter af kemiskt bundet kol; icke för 



