ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. rÖRriANDLlNGAE 1887, N:0 3. 187 



afkylning åter verka i motsatt led mot härdning och liamring 

 på stål. I en följande uppsats ^) från samma år uttalar han en 

 bestämd åsigt öfver orsaken till att hamring delvis åstadkommer 

 samma inverkan på stålet, som härdningen. Då stål efter glödg- 

 ning plötsligt afkyles, underkastas det en häftig volumförminsk- 

 ning, »l'eflfet de la trempe sur le métal a donc eté de rapprocher 

 brusquement les molécules les unes des autres par un mouvement 

 tellement rapide, qu'il ressemble dans ses effets physiques au 

 choc d'un marteau, agissant en méme temps dans tous les 

 sens. Cest ce choc qui produit la combinaison entré le fer et 

 le charbon. La temperature a pour effet de dilater le metal et 

 de donner aux molécules la mobilité nécessaire pour qu'elles 

 puissent se reunir; le refroidissement rapide, en les rapprochant 

 brusquement, produit la combinaison». 



Carons resultat bekräftades af L. Rinman. -) 

 Han fann vid upplösning af stål i saltsyra af l,i2 sp. 

 vigt, att härdadt stål icke lemnade någon kolhaltig återstod, en 

 erfarenhet, som äfven Caron förut gjort. Ohärdadt jern lemnar 

 deremot en återstod af fint fördeladt kol, hvilken dock under 

 vissa förhållanden (ifall upplösningen skett uti kokande syra och 

 utan lufttillträde) vid fortsatt kokning kunde försvinna och bortgå 

 i form af flygtigt kolväte (hvilket bevisar, att denna afskilda 

 rest icke var grafit). Han sammanfattar sin åsigt härom i föl- 

 jande ord: 



»Man har således tre former, under hvilka kolet i stål och 

 i tackjern afskiljer sig, då dess utlösning sker med chlorvätesyra 

 eller utspädd svafvelsyra, nemligen som grafit (ur tackjern), 

 som kolbundet jern ur ohärdadt tackjern och stål (enligt 

 Carons undersökning) och som kolbundet väte utur härdadt 

 tackjern och stål. Alla dessa former förekomma tillsammans 

 hos ohärdadt tackjärn, de båda senare hos ohärdadt stål och 

 tackjern och den sistnämnde hos härdadt stål och tackjern. 

 Tills vidare kunde man ju kalla den del af kolet i ohärdadt 



') ibid. p. 210. 



2) Öfversigt af K. V. Alcad. Förh. 1865. p. 443. 



