262 KRÜSS A NILSON, TFIORIIMS EÖVIVALENT- OCH ATOMVIGT. 



Angtätbetsbestämningarne företogos med användning af 

 denna rena cblorid i kärl af platina ocb kolsyreatmosfer enligt 

 ett förfarande, som nyligen blifvit utförligt beskrifvet^) och gåfvo 

 oss de resultat, som återfinnas i följande tabell: 



O: 



O: 



fr 



Temperaturbestäm ning. 



Ängtäthetsbes tära ning. 



Undan- 



träogd 



gas volym. 



Mätrörets 

 tempera- 

 tur. 



Försöks 

 tempera- 

 tur. 



Invägd 

 chlorid. 



Undan- 

 trängd 

 gasvolym. 



Mätrörets 

 tempera- 

 tur. 



Funnen 



ångtät- 



het. 



1. 



2. 

 3. 



4. 

 5. 



100,742 cc. 

 98,275 " 

 98,075 » 

 97,263 » 



16,9 

 15,7 

 14,2 

 14,3 

 15,3 



c:a 14002) 

 1270 

 1140 

 1102 

 1057 



0,1012 gr. 

 0,1854 » 

 0,137 3 » 

 0,1926 » 

 0,1708 » 



7,958 cc. 

 12,766 .. 



9,786 •> 

 12,657 « 

 11,329 » 



16,9 

 15,7 

 14,2 

 14,3 

 15,3 . 



9,835 

 11,232 

 11,556 

 12,418 

 12,424 



Det ur formeln för tboriumtetraehlorid beräknade värdet 

 är — 12,9 28. 



Med de anförda bestämningarne är det afgörande beviset 

 leranadt for thoriummetallens fyratomighet; de ådagalägga jemväl, 

 att de slutsatser med afseende på valensen, som man dragit ur 

 metallens och thorjordens fysikaliska egenskaper, voro väl grundade. 



Såsnart försökstemperaturen hölls skäligen låg eller vid 1000 — 

 1100" C. erhöllos värden, som i det allranärmaste öfverensstämma 

 med det teoretiskt beräknade talet. Stegrades hettan åter helt 

 obetydligt öfver sist anförda temperatur eller till 1140' C, utföll 

 ångtätheten vida lägre, hvilket utan tvifvel är derpå beroende, 

 att Chloriden vid denna temperatur dissocieras i fri chlor och 

 någon lägre chlorbindningsgrad af thorium. Med temperaturens 

 stigande erhålles nämligen, såsom man finner af försöksserien, 

 allt mindre och mindre värden, uppenbarligen föranledda af en 

 alltjemnt i ökad grad fortgående dissosiation. I platinacylindern, 

 som uppdrogs ur den glödande ugnen och fick kallna i luften 



') L. F. Nilson och Otto Pkttersso.x, Bih. till K. Vet. Akad:s handl. Bd. 11. 



N:o 6 (1885); Journ. f. prnkt. Cli. (2) 33, l (1886); Ann. de ch. et de 



phys. (6) IX, 554 (1886). 

 ^) Temperuturbestämningen gick förlorad, men hettan var vida högre än i det 



följande försöket och steg säkerligen till 1400" C. 



