270 KRÜSS & NILSON, JORDARTER OCH NIOBSYRA I FERGüSONIT. 



resultat livarur man, då alla öfriga bekanta jordarters mole- 

 kylarvigt utom scandinjordens är högre än det funna talet, med 

 säkerhet kan sluta sig till ytterjordens närvaro, såframt nämligen 

 scandium icke skulle anträffas i jordblandningen. Såsom ne- 

 danför kommer att visas, är scandin verkligen icke tiilfinnandes 

 deri och dermed är det följaktligen afgjordt, att ytterjorden är 

 en hufvudbeståndsdel af jordarterna i fergusoniten. 



För att upptäcka de öfriga sällsynta jordarternas närvaro, 

 afdrefs nitratlösningen upprepade gånger ganska starkt, de för 

 hvarje gång genom kokning med vatten afskilda basiska olösliga 

 nitraten löstes åter i salpetersyra och underkastades ånyo samma 

 behandling. På detta sätt uppdelades lösningen i 12 särskilda 

 fraktioner, som småningom blefvo alltmer och mer färglösa. Den 

 närmare bestämningen af våglängderna för de absorptionslinier, 

 hvilka dessa lösningar förorsakade i spektrum — en undersökning, 

 som vi snart blifva i tillfälle att meddela i en särskild afhand- 

 ling — ådagalade nu, att fergusoniten äfven innehåller erbium, 

 Samarium, thulium samt de särskilda komponenterna icke blott 

 i didymen utan ock i Soret's jord x. 



Den sista eller tolfte fraktionen af ifrågavarande nitrat- 

 lösning var så godt som färglös, visade blott mycket svaga ab- 

 sorptionslinier och måste följaktligen enligt förr vunnen erfarenhet 

 utom ytterbin innehålla all i mineralet möjligen förekommande 

 se an din jord. 



För att nu till sist pröfva lösningen på en halt af dessa 

 båda jordarter, afdunstades densamma och öfverfördes genom af- 

 rökning med svafvelsyra i neutralt sulfat. Dess vattenlösning 

 mättades med kaliumsulfat, men gaf dermed ingen fällning. 

 Deraf följer, att scandin icke förefanns bland jordarne, ty kalium- 

 scandiumsulfat är, enligt hvad förr blifvit visadt^), olösligt i en 

 mättad kaliumsulfatlösning. 



Sedan lösningen alltså befunnits scandiurafri, återstod ännu 

 att afgöra, om densamma var ytterbinhaltig. För detta ändamål 



') L. F. Nilson. Denna tidskr. 1880. X:o 6, s. 25. 



