278 KRÜSS & NILSON, JORDAKTER OCH NIOBSYRA I FERGUSONIT. 



antingen icke funnit några linier alls eller ock blott så ytterst 

 svaga, att deras lägen deri icke kunde bestämmas. Vi fram- 

 ställde emellertid såväl af ren, på nedan anförda sätt beredd, 

 niobsyra som ock af den syra, hvilken förekom i kristallisation 

 8 med E. = 117,8, motsvarande chlorider genom att blanda dem 

 intimt med kol och glödga blandningen i chlorgas. Med detta 

 material fann prof. Thalén, som hade godheten granska chlo- 

 ridernas gnistspektrum, att niobium i sjelfva verket ger flera 

 ganska lysande och karakteristiska linier, af hvilka han pre- 

 liminärt bestämde våglängderna för vid pass ett tjugutal; de 

 visa sig dock endast momentant, beroende derpå att den fasta 

 chlorid, som anbringas på polspetsen, genast åter bortslungas af 

 gnistan. Och en vattenlösning af chloriden kan naturligtvis icke 

 begagnas vid denna undersökning, emedan vatten sönderdelar 

 densamma i saltsyra och eldfast niobsyra, en omständighet som 

 måhända föranledt de äldre försökens negativa utslag. 



v v 



De båda chloriderna, innehållande R = 94 och R = 117,8, 

 gåfvo nu likväl spektra, som i intet hänseende skilde sig från 

 hvarandra, utan blott visade samma lysande linier. Prof. Blom- 

 strand, hvilken vetenskapen, såsom bekant, har att tacka för 

 grundläggande undersökningar öfver tantal och niob, visade oss 

 den vänligheten att ställa till vårt förfogande omsorgsfullt renade 

 preparat af tantal- och niobsyra, som han erhållit vid analyser 

 af euxenit från Alve i Norge, samarskit från Ural och yttro- 

 tantalit från Dillingsö i Norge. En af tantalsyra ur yttrotan- 

 taliten pä ofvan anfördt sätt beredd chlorid lemnade likväl Thalén 

 inga uppfattbara spektrallinier. Ställer man detta förhållande till- 

 sammans med resultatet af hans spektralundersökning af vår 

 chlorid R = 117,8, hvars spektrum visade sig fullkomligt identiskt 

 med den rena niobchloridens, så kan vår ofvan uttalade förmodan, 

 att en tantalhalt i preparatet hade stegrat atomvigten, derigenom 

 väl synas vinna en viss bekräftelse. Något afgörande bevis derför 

 hafva vi dock icke och måste derför tills vidare lemna oafgjordt, 

 om denna stegring förorsakats af tantal eller af någon annan, 

 obekant substans. En omständighet, som vi i följande afdelning 



