ÖP VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAl). FÖHIIANULINGAR 18 87, N:0 5. 289 



reduktionen niob förenat sig med natrium, en legering som seder- 

 mera vid smältans behandling med vatten omsatts till natrium- 

 hydrat och niobväte, hvilken hydrur är af ovanligt intresse genom 

 sin stora beständighet; den lät nämligen upphetta sig till livit- 

 glödgning i en atmosfer af vätgas utan att dervid förändras. 



Då vi kunde taga för gifvet, att Marignac vid anförda 

 reduktionsförsök användt natrium i öfverskjutande mängd — 

 ett antagande, som bestyrktes dels af den omnämnda vätgas- 

 ntvecklingen vid smältans behandling med vatten och dels af 

 hans eget yttrande att »une partie de sodium suffit pour deux 

 de fluoniobate», medan i sjelfva verket 1 del natrium förmår 

 reducera 2,6 5 delar dubbelfluorid — och då vi tillika höUo före, 

 att bildningen af hans reduktionsprodukt kunde vara betingad 

 just af ett dylikt öfverskott natriummetall, som legerat sig med 

 den i första hand utreducerade nioben, så syntes det oss vara 

 förenadt med något intresse att åter upptaga reduktionsförsöket 

 och vid detsamma låta teoretiskt beräknade vigtsmängder af 

 kaliumniobfluorid och natrium inverka på hvarandra. 



För vårt försök begagnade vi en medelst öfvergripande 

 skruflock slutbar apparat af smidesjern, som för första gången 

 användes vid framställning af berylliummetalP) och sedermera 

 blifvit nyttjad vid utreducering af flera andra sällsynta grund- 

 ämnen. På dess botten inlades först en mindre mängd rent, 

 vattenfritt pulverformigt chlornatrium, derpå 9,5 gr. natrium- 

 metall, som blifvit sammansmält till ett enda stycke under pe- 

 troleum i ett glasrör af ungefär samma diameter som jernappa- 

 ratens hålighet, och sedan det först genom pressning mellan sug- 

 papper befriats från nafta. Natriummetall,en omgafs och täcktes 

 med en mindre mängd chlornatrium, derofvan inlades 25, is gr. 

 niobfluorkalium [samma rena preparat, som enligt föregående 

 uppsats framställts ur fergusonit], så ännu en qvantitet koksalt, 

 hvarpå massan genom kraftiga hammarslag på en i apparaten 

 passande jernpiston sammanpackades mycket starkt, för att så 

 litet luft som möjligt skulle stanna deribland. Sedan apparaten 

 ') L. F. Nilson och Otto Pettersson. Denna tidskr. 1878, n:o 3, s. 41. 



