ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAI). FÖRIIANDLINGAU 188 7, N:0 5. 317 



öfvervägande del bestod af ß;-naft()6syra, sökte jag först aflägsna 

 denna genom digerering med eter, som lätt nog upptog naftoe- 

 syran men lemnade hydroxamsyran till största delen olöst. Åter- 

 stoden från denna behandling löstes i varm alkohol, och vid af- 

 svalning fylldes denna lösning, om den varit tillräckligt koncen- 

 trerad, med glänsande blad, som smälte vid 186 — 187°. Smält- 

 ningen försiggår under pösning och torde derför åtföljas af krop- 

 pens sönderdelning. 



1) 0,1^42 gr. gåfvo vid 17° C. och 755,4 m-m. 9,7 c.c. = 

 0,01 14 gr. N. 



2) 0,2295 gl'- gåfvo 0,5918 CO^ = O, ] 6 1 4 C OCh 0,ii09 



H,0 = 0,0123 H. 



Funnet. Ber. af C,oH-CO . NH . OH. 



C 



— 



70,3 2 



70,5 8 



H 



— 



5,3 6 



4,81 



N 



7,39 



— 



7,48- 



Det var alltså en mononafthydroxamsyra; den var obetydligt 

 löslig i eter och benzol äfven vid uppvärmning, lätt löslig der- 

 emot i varm alkohol; i kokande vatten var den något ehuru högst 

 obetydligt löslig, och denna lösning antog med jernklorid en mörkt 

 vinröd färg. På grund af sin ringa lösningsförmåga kan vatten 

 ej användas såsom lösningsmedel, utan är alkohol mest lämplig 

 dertill. Den alkoholiska lösningen af «-mononafthydroxamsyra 

 antager alltid en starkt röd färg, något som tyder på en delvis 

 sönderdelning; syrans obeständighet framträder dock i ännu högre 

 grad vid uppvärmning med alkalier eller alkalikarbonat, i det 

 att en sådan lösning genast luktar af «-naftylamin. Vid ett 

 försök att framställa natriumsaltet genom syrans upphettning 

 med sodalösning kristalliserade efter afsvalning långa jemnbreda 

 nålar, som smälte vid 50°, och hvilkas vattenlösning med jern- 

 klorid gaf en azurblå fällning, hvilka egenskaper äro utmärkande 

 för Cf-naftylamin. 



För att oifi möjligt undgå den nämnda sönderdelningen för- 

 sökte jag nu framställa kaliumsaltet på det sättet, att en alko- 



