ÖFVEHSIGT AF K. VETENSK.-AKA». FÖIIHANDIJNGAR 1 887, N:0 6. 377 



De jordar, som erhöllos ur 1,5 kg. fergusonit från Ytterby, 

 uppdelades deremot icke i särskilda fraktioner genom nitratens 

 afdrifning, utan undersöktes tillsammans med följande resultat: 



b. Fergusonit från Ytterby, 



Läget för dunkel- 

 hetsmaximum 



Förut observerad 

 våglängd 



Absorptionsliniernas intensitet. 



observe- 

 radt. 



beräkn. 

 våglängd. 



X 



för 



2353 



729,0 



728,3 



Di 



tämligen stark 



2420 



679,4 



679,4 



Di 



ytterst svag 



2456 



654,2 



654.7 



Er 



tämligen stark 



2480 



640,6 



640,4 



X 



tämligen svag 



2505 



626,1 



626,1 



Di 



ytterst svag 



2567 



592,0 



591,5 



Di 



ganska svag 



2595 



579,6 



579,2 



Di 



mycket stark 



2606 



575,0 



575,4 



Di 



stark 



2682 



542,6 



542,6 



X 



tämligen stark 



2699 



535,3 



536,3 



X 



lika stark som föregående 



2705 



533,6 



— 



? 



svag, men skarp 



2740 



523,6 



523,1 



El- 



mycket stark 



2747 



.521,6 



.521,5 



Di 



stark 



2782 



512,1 



512,2 



Di 



svag 



2872 



485,9 



485,5 



X 



stark 



2920 



474,9 



474,5 



X 



mycket svag 



2943 



469,4 



469,0 



Di 



knappt märkbar 



2974 



462.3 



463,2 



Sm 



mycket svag 



3023 



452,6 



453-449 



X 



ytterst stark; starkast i hela spektrum 



3076 



444,2 



444,7 



Di 



mycket svag 



3163 



428,9 



428,5 



X 



svag 



3240 



417,3 



416,7 



Sm 



stark 



I ytterbyfergusonitens spektrum förekomma flera linier, till- 

 hörande dels didym och dels Soret's jord X, hvilka linier icke 

 återfunnits i spektra af arendalsfergusonitens jordar. A andra 

 sidan förekom i arendalsmineralet en icke obetydlig mängd thu- 

 lium, som deremot ej kunde iakttagas i ytterbyfergusoniten. I 



