ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 188 7, N:0 6. 387 



I 



Dy« 451,5 



Dy/i 475,0 



Dyy 756,5 



Dy^ 427,5. 



Såsom af tabellerna liärofvan synes, är hohnium i sjelfva 

 verket icke någon homogen kropp, men den innehåller likvisst 

 mer än två särskilda komponenter, eller med andra ord Lecoq, 

 DE Boisbaudran's holmium och dysprosium äro likaledes sam- 

 mansatta kroppar. 



Om vi till en början taga i närmare ögonsigte det spektrum, 

 som jordarne ur brevigthoriten gifvit oss, så visar det sig, att af 

 alla X-linier blott en enda, nämligen A = 428,5 var stark, under 

 det A = 640,4 och 485,5 blott uppträdde mycket svaga. I dyspro- 

 siums spektrum är A = 428,5 den fjerde svagaste linien, af Lecoq, 

 DE BoiSBAUDRAN betecknad med Dy^. Om nu dysprosiumnitrat 

 innehöUe en homogen kropp, så måste naturligtvis, ifall Dy^) 

 visar sig stark, såsom fallet är i brevigthoritspektrum, äfven Dy^, 

 Dy^3 och Dy« framträda med desto större intensitet deri. Detta 

 var dock för ingen del händelsen; hvarken vid X = 451,5 eller vid 

 475,0 eller 756,5 kunde några X-linier iakttagas. Det såkallade 

 dysprosium består i följd häraf åtminstone af två grundämnen; 

 för det enas nitratlösning är bandet 1 = 428,5 ensamt känne- 

 tecknande, under det att det andra förorsakar absorption vid 

 X = 451,5, 475,0, 756,5. Dä dessa linier icke förefunnos i spek- 

 trum af brevigthoritens jordar, så förekommer denna del af Lecoq, 

 DE Boisbaudran's dysprosium öfverhufvud icke i detta mineral. 

 Likaledes iakttogo vi i det af cerit från Bastnäs framställda 

 didymmaterialet af alla för dysprosium egendomliga linier blott 

 Dy^ = 428,5. Äfven här hade alltså naturen sjelf afsöndrat den 

 ena delen af Lecoq, de Boisbaudran's dysprosium för sig, hvil- 

 kens närvaro i den blandning af jordarter, som Soret belade 

 med benämningen X, gaf anledning till uppträdandet af en ab- 

 sorptionslinie vid A = 428,5 i holmiuraspektrum. 



