388 KRÜSS A NILSON, SÄLLSYNTA JORDARTERS ABSORPTIONSSPEKTRA. 



Vidare observerade vi Lecoq, de Boisbaudran's Dy^^-linie 

 vid 1 = 475,0 i det material, som fälldes ur arendalsthoritjor- 

 darne med kaliumsulfat, och i de modeiiutar, som erhöllos vid 

 framställning af ren ytterbin serierna 41 — 46, utan att likväl Dy«^ 

 linien, som dock måst uppträda ännu starkare, ifall Dy„ och Dy^5 

 verkligen tillhörde en homogen kropp, dervid lät sig märka. 

 Att X = 475,0 och 451,5 tillkomma två särskilda grundämnen, 

 följer vidare deraf, att i spektrum af arendalseuxeniten 1 = 474,5 

 i fraktionerna 5 till 10 hastigt aftager i intensitet, för att slut- 

 ligen alldeles försvinna, medan X = 453 — 449 eller Dy« alltjemt- 

 visade sig ytterst stark och i sjelfva verket utgjorde det inten-' 

 sivaste bandet i hela spektrum. Uen förra linien X = 474,5 till- 

 hör ett nitrat, som, enligt hvad fraktionsförsöken tydligen be- 

 visa, innehåller en oxid af svagare basilitet än det förra nitratet, 

 hvilket är utmärkt af linien X = 451,5. Det senare synes före- 

 komma fullständigt fritt från det förra och i tämligen stor mängd 

 i fraktionerna 11, 12 och 13 af arendalseuxeniten. 



Lecoq, de Boisbaudran's linier Dy«, Dy^ och Dy^ till- 

 höra sålunda tre olika grundämnen; Dy^-linien X = 756,5 hafva 

 vi hittills icke studerat, i följd deraf att våra iakttagelser mesta- 

 dels företogos vid artificiel belysning (lampljus). 



Hvad X-linien vid X — 485,5 beträffar, så iakttogs den svag 

 men dock fullt tydlig i spektrum af brevigthorit och af inoder- 

 lutarne från ytterbinberedningen, utan att Dy- eller X-linierna 

 vid X = 474,5 och 451,5 eller resp. vid X = 451,5 och 428,5 

 kunde observeras. Äfven X-linierna X = 542,6 och 536,3 voro 

 icke förhanden i brevigthoritspektrum, i trots deraf att X = 485,5 

 visade sig deri. Lägger man nu dertill, att i fraktionerna 6 — 9 

 af arendalsfergusoniten X = 485,5 uppträdde tämligen stark, utan 

 att X = 640,4, 474,4 och 428,5 voro synbara deri, så framgår 

 häraf, att uppträdandet af denna X-linie alldeles icke behöfver 

 vara bundet vid förekomsten af någon annan X-linie och att 

 den kropp, hvars närvaro föranleder uppkomsten af linien X = 

 485,5, i sjelfva verket till dels förefinnes skild från de öfriga 



