ÖFVERSIGT At' K. VKTKNSK.-AKAI). F(')ttIIANI)LINGAK 1887, N:() (). 395 



»stark». Lika stark syntes den senare linien i moderlutarne ser. 

 41 — 46 och det oaktadt uppträdde linien X = 465 samtidigt »täm- 

 ligen stark». I dessa båda fall är således de båda liniernas re- 

 lativa intensitet ingalunda lika, men detta måste likväl vara 

 fallet, om thulium verkligen vore en homogen kropp eller ett 

 kemiskt element. Att detsamma måste anses bestå af åtmin- 

 stone två skilda grundämnen framgår vidare af en jemförelse mel- 

 lan de spektra, som iakttagits dels af moderlutarne ser. 54—60, 

 dels af fergusonit från Arendal frakt. 8 — 9 och dels af fergu- 

 sonit från Arendal ytterjordar. I moderlutarne är I = 465, o 

 tydligt synbar, ehuruväl I = 684,9 blott uppträder tämligen 

 svag; så mycket starkare borde då den förra linien vara för- 

 handen uti fergusonit- och thoritmaterialets spektra, då i dem 

 linien 684,o uppträder icke blott tämligen svag utan i stället 

 tämligen stark. Den kropp, för hvilken absorptionsbandet I = 

 465,0 är egendomligt, synes öfverhufvud icke alls förekomma i 

 fergusonit och thorit från Arendal. 



Med afseende på beteckningssättet för komponenterna i thu- 

 lium föreslå vi att tillsvidare med 



Tm„ må betecknas det element, hvars nitratlösning i spek- 

 trum orsakar absorptionsbandet I = 684,o och med 



Tni/^ åter det grundämne, för hvilket linien I = 465, o under 

 samma förhållanden är karakteristisk. 



4. Komponenterna i didym. För två år sedan upp- 

 delade AUER VON Welsbach 1) didymen genom fraktionerad 

 kristallisation af ammoniumdubbelnitraten ur en af salpetersyra 

 starkt sur lösning uti två beståndsdelar, som han benämnde 

 »praseodym» och »neodym». »De absorptionsspektra, som till- 

 komma de nya elementens föreningar, äro delar af det absorp- 

 tionsspektrum, som förut ansågs karakteristiskt för hvad man 

 dittills ansett såsom elementet didym. Blandar man de båda 

 elementen i ett visst förhållande, så framträder såväl den för 

 didymen egendomliga färgen å lösningen som ock dess ursprung- 

 liga spektrum oförändradt». 



') Monatshefte für Chemie, 1. c. 



Öfoers. af K. Vet.-Akad. Förk. Arg. 44. N:o 6". 4 



