ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 6. 399 



I följd liäraf förtjena benämningarne »ncodyni» ocli »praseo- 

 dyni»^) icke att vidare bibehållas. I öfverensstämmelse med här 

 förut begagnade nomenklatur torde didymons komponenter tills- 

 vidare kunna betecknas med Di med vidfogade bokstäfver af 

 grekiska alfabetet såsom indices: 



For nitratlösniiificn 

 Grundarn- karakteristiska absoi-ptionsband. 

 uets tecken. / 



Dia 728,3 



Biß 679,4 

 J)\y 579,2 och 575,4 



Tfis 521,5 



Di, 512,2 



Di^- 482,0 



Di,; 469,0 



Di^ 445,1 



Di, 444,7. 



Vi hafva hittills icke kunnat afgöra, hvilka grundämnen det 

 är, som orsaka uppkomsten af följande sex, af oss observerade 

 didym linier: 



}. = 708,2, 626,1, 591,5, 531,3, 530,o, 514,6, 

 alldenstund dessa band nästan alltid uppträdde endast mycket 

 svaga i de undersökta spektra. Vi föreslå derför att dessa linier 

 måtte beläggas med den allmänna beteckningen Di, såsom hittills 

 varit fallet. 



Till sist erinra vi derom, att genom undersökningar af di- 

 dymmaterial dels från Bastnäs och dels af Cleve's beredning 

 tillvaron af en kropp synes vara ådagalagd, hvilken icke kan 

 vara identisk med någon af didyms ofvan anförda komponenter. 

 Detta element är karakteriseradt genom linierna 



A = 690,5, 525,2 och 434, o 

 i spektrum af nitratlösningen och vi tillåta oss tillsvidare be- 

 teckna detsamma med Di^,. 



') Borde väl ha hetat neodidym, praseodidym. 



