416 ÅNGSTRÖM, VÄTSKORS VOLYMS- OCH TÄTHETS-FÖRÄNDRINGAR. 



arbeten i hithörande ämne tillkommit, båda af A. Blümcke. 

 I det förra af dessa i) beskrifver författaren sin metod samt med- 

 delar bestämningar öfver vattnets volyms- och täthets-förändring 

 vid absorption af kolsyra; i den senare 2) samma förändring med 

 afseende på etylalkohol och kolsyra. Herr Blümckes under- 

 sökning grundar sig på bestämning af förändringen i vätskans 

 specifika vigt vid gasabsorption, och han använder härför en slags 

 med spegel försedd volymsareometer, hvars angifvelser afläsas 

 med kikare och skala. Dä denna areometer befinner sig i ett 

 fullständigt slutet med starka väggar försedt absorptionskärl, 

 eger metoden den stora fördelen att kunna utan svårighet an- 

 vändas vid ganska höga tryck. Emellertid tillkomma flera svåra 

 korrektioner, så t. ex. för areometerns sammantryckning, för 

 ljusets brytning vid utgåendet från absorptionskärlet m. m., 

 hvilka icke torde kunna göras med tillräcklig noggranhet. De 

 afvikelser, som finnas mellan Herr Blümckes bestämningar å 

 ena sidan samt Herrar Mackenzie och Nichols och mina å 

 den andra, torde äfven till stor del bero på dessa omständigheter. 

 För bestämningar af volymsförökning hos vätskor med liten ab- 

 sorptionsförmåga torde denna metod äfven vara för okänslig. 



2. I min förut nämnda afhandling har jag för att bestämma 

 vätskors volymsförökning genom gasabsorption angifvit en metod, 

 hvilken eger fördelen att gasens och vätskans volym kunna hvar 

 för sig med noggranhet bestämmas, utan att vätskan under för- 

 söket behöfver utsättas för afdunstning. Denna metod är dock 

 synnerligen mödosam, och då man blott kan successivt införa i 

 vätskan små gasqvantiteter, hvarföre, så vida icke undersöknin- 

 gen skall blifva allt för tidsödande, den totala i vätskan införda 

 gasqvantiteten blir liten, är det tydligt att, synnerligen för vät- 

 skor med stor absorptionskoefficient, noggranheten vid bestäm- 

 ningen ej blir så stor, som den man kunnat vinna genom att 

 arbeta med större gasqvantiteter. På grund häraf har jag i den 

 nu föreliggande undersökningen öfvergifvit min äldre metod och 



1) Wied. Ann. N. F. 23, p. 404, 1884. 



2) Wied. Ann. N. F. 30, p. 243, 1887. 



