436 TORELL, UNDERSÖKNINGAR ÖFTER ISTIDEN. 



stycke af den förstnämnda inneslutet i moränen. Ifrågavarande 

 Yoldialera är troligtvis eqvivalent med Skånes mellersta livitå- 

 lera (Gadus po/aWs-leran), men äldre än den Yoldiaförande lera, 

 som förekommer på Sveriges vest- och ostkust, i Kristianiafjor- 

 den m. fl. ställen. Denna senare lera är nemligen yngre än de 

 yngsta moränerna och åsarne. 



Att Kariska hafvets temperatur (0° till — 2° C.) var rådande 

 i Kattegat under den tid då Yoldialerorna afsattes i Jutland 

 och Sverige, torde på grund af det ofvan sagda ej kunna be- 

 tviflas. 



Den öfversta Yoldialeran karakteriseras af samma fauna som 

 den mellersta, men är härutinnan icke så fullständigt känd. Enär, 

 såsom förut anmärkts, deruti träffats lemningar af Grönlands- 

 och Narhvalarne, hvilka endast förekomma i närheten af polar- 

 isen, kan man sluta till, att denna ännu under det sena skede 

 af istiden, då inlandsisen redan dragit sig tillbaka till fjelltrak- 

 terna, nådde till södra Sverige, Skotland och New England, in- 

 om hvilka länder faunan med Yoldia arctica intager samma 

 geologiska läge. 



Granskar man de marina aflagringar, hvilka äro närmast äldre 

 än istiden, och söker utreda, under hvilka temperaturförhållanden 

 deras faunor lefvat, så visa de ännu qvarlefvande formerna af 

 Englands och Belgiens äldsta cragfauna (Coralline crag) så stor 

 öfverensstämmelse med det nuvarande djurlifvet i Medelhafvet, 

 att dettas temperatur kan antagas hafva under den pliocena 

 tiden varit rådande i Engelska kanalen. Den till Hed crag 

 hörande faunan liknar ojemförligt mera Nordsjöns nuvarande och 

 innehåller derjemte arter, hvilka synas hafva invandrat med en 

 kall bottenström norrifrån. — Den ännu yngre Norwich crag 

 består öfvervägande af Nordsjö-former och ett större antal ark- 

 tiska arter än i Red crag. 



Den äfvenledes preglaciala Bridlington crag kännetecknas 

 af några få, nu utdöda cragformer och för öfrigt en Nordsjö- 

 fauna blandad med arktiska arter (t. ex. Astarte borealis), 

 närmast öfverensstämmande med de i hafvet mellan Nova Zembla 



