456 WIDMAN A ABENIUS, OM AROMATISKA BROMACETAMIDODEKIVAT. 



Denna sammansättuing eger åter efter all sannolikhet den 

 kropp, som CURTIUS^) erhållit vid afdunstning af en vattenlös- 

 ning af glycinetyleter, och som han benämt »glykokollimidanhydrid». 

 Till derivaten af denna modersubstans måste också räknas de 

 två ofvan redan nämda kropparne, nemligen Mylius' wsarkosin- 

 anhydrid«, som är diinetyldiacipapiazin^ och Meyer's »anilido- 

 ättiksyreanhydrid», som är difenyldiacipapiazin. Af dessa tre förut 

 undersökta och beskrifna kroppar är »sarkosinanhydriden« nog- 

 grannast studerad och det förtjenar anmärkas, att denna kropps 

 egenskaper och reaktioner mycket väl öfverensstämma med det 

 af oss undersökta ditolylderivatets. Så har Mylius beskrifvit 

 ett kloroplatinat, som är alldeles analogt sammansatt med det 

 ofvan beskrifna och håller såsom detta 4 mol. vatten. 



Inverkan af alkoholisk kalilut på dltolyldiacipapiazin. 



Redan i vår förra uppsats meddelade vi våra dittills gjorda 

 iakttagelser öfver den ifrågavarande kroppens förhållande till 

 kokande alkoholisk kalilut. Vi hade emellertid då icke kunnat 

 bringa den bildade nya substansen i ett för analys lämpligt till- 

 stånd och bestämma dess sammansättning. Detta har numera 

 lyckats oss och våra fortsatta undersökningar hafva ådagalagt, 

 att kroppen är en 



Ortotolylglycinylortotolylglyciu: 



^ CH.,— COOH 

 C7H7 . ^\cO— CHo— NH . C^H^ 



2 gr. ditolyldiacipapiazin blandades med en alkohollösning 

 af 4 gr. kaiiumhydrat (beräknadt 0,3 8 gr.) och blandningen ko- 

 kades omkring en half timme. Därpå afdunstades alkoholen på 

 vattenbad, då ett kaliumsalt återstod i form af en olja, som 

 löste sig temligen svårt i vatten. Ur vattenlösningen utföll vid 

 försigtig tillsats af saltsyra en färglös olja, som var ytterst lätt- 

 löslig i både alkalier och starkare mineralsyror. För att isolera 

 ') Ber. der Deutsch, ehem. Ges. XVI, 755. 



