46:i 



«OCversigt af Kungl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1887. N:o 7. 



Stockholm. 



Ytterligare iakttagelser om Gadolinitjordens atomvigt. 

 Af A. E. Nordenskiöld. 



[Meddeladt den 14 September 1887.] 



För korthetens skull betecknade jag redan för tjugufem år 

 ■isedan i »BiJi^ig till kännedomen af i Sverige förekommande 

 yttrotantal- och yttroniobminerah (Öfversigt af Vet.-Akad. Förli. 

 1860, s. 27) med namnet gadolinitjord, af hvilket sedermera 

 i>iLdats »oxyde de gadolinium», den i naturen förekommande 

 blandning af sällsynta jordarter, hvilka i kemiskt hänseende 

 kännetecknas genom fällbarhet med ammoniak, fällbarhet ur 

 .svagt sura lösningar med oxalsyra eller ammoniumoxalat, och 

 icke-fällbarliet med neutralt kaliumsulfat. 



Förlidet år sökte jag i ett meddelande, som först intogs i 

 Geologiska föreningens förhandlingar (B. VIII, s. 442) och seder- 

 mera, ökadt med några ytterligare iakttagelser, i Compte Rendu 

 ^1886, 2:de Sem. CHI, s. 795), påvisa, att gadolinitjord en, oak- 

 tadt den ej utgör oxiden af ett enda grundämne, utan är en bland- 

 ning af ßere jordarter med alldeles olika atomvigter, alltid då 

 -den förekommer i naturen har en konstant atomvigt. Jag yttrar 

 med anledning häraf: 



»Här möter oss således ett inom mineralogien och geognosien 

 fullkomligt nytt förhållande, till hvilket man förut ej känner 

 något motstycke. Visserligen veta vi, att stökiometriskt lika 

 sammansatta oxider isomorft ersätta hvarandra, t. ex. jernoxid 

 och lerjord, eller kalkjord, talkjord, jernoxidul och manganoxi- 

 ■dul, men det är nu för första gången, som man erhållit exempel 



