482 SOHLBERG, FLYTANDE ELLER FRUSET VATTEN I ATMOSFEREN. 



I viss analogi med dessa försök kan man hafva anledning 

 förmoda, att vatten i fluid eller fast form kan existera i atmo- 

 sferen, utan att den samtidigt närvarande vattengasen på långt 

 när förefinnes i den mängd, som svarar mot dess maximum af 

 tension vid den för handen varande temperaturen^). De små i 

 atmosferen sväfvande vattenpartiklarne, så länge de förblifva 

 oberörda af främmande molekulära inflytelser och störiugar, 

 måste tänkas så mycket lättare kunna bevara sin flytande eller 

 fasta aggregationsform oförändrad, som ingen öfverdrifven tem- 

 peraturstegring här, såsom i DUFOURS försök, sträfvar att spränga 

 föreningsbanden, om ock, å andra sidan, partiklarnes ät alla håll 

 fria ytor gifva förgasningstillfällen i rikaste mått. I synnerhet 

 när under atmosferisk stillhet en större minskning i luftens inne- 

 hållna vattenmängd inträffar genom utfällning, såsom t. ex. då 

 under vintern efter en tids blid, fuktig väderlek temperatur- 

 oraslag plötsligt försiggår och en större mängd af luftens gas- 

 formiga fuktighet förtätas såsom rimfrost eller snö, kan man 

 vänta, att i den stora allmänna kristallisationsprocess i atmo- 

 sferiskt vatten, som då eger rum, en myckenhet fluida eller frusna 

 vattenpartiklar ej komma att deltaga i den hastiga reaktionen, 

 utan förblifva i finfördeladt tillstånd sväfvande i luften, der de 

 sedan uppehållas i följd af sin ytterliga litenhet. Också är det 

 framför allt vid ett par dylika tillfällen de i det följande be- 

 skrifna försöken gifvit ett obestridligt och enligt hittils gällande 



') En tillfällig observation af prof. E. Edlund, som just föranledde honom 

 att uppmana mig anställa de här beskrifna försöken, synes bestyrka en 

 sådan förmodan. En kall vinterdag, dä temperaturen var cirka — 10" ä — 15°, 

 önskade prof. E. uppvärma ett förut oeldadt bostadsrum. Rummet var 

 försedt med en under golfvet gående och bakom kakelugnen uppstigande 

 ventilationstrumma, som, då det eldades i kakelugnen, förde luften utifrån 

 upp mot taket, hvarifrån den spred sig nedåt i följd af draget. Efter en 

 stunds eldning i det eljest slutna rummet, då efter beräkning luften i det 

 samma bort vara fullständigt utbytt mot luft utifrån, ville prof. E. under- 

 söka fuktigheten hos den inkomna luften, som nu antagit vanlig rumtemperatur. 

 Men se, oaktadt den låga temperaturen ute och den ringa gasformiga fuk- 

 tighetsmängd, som derför kunnat derifrån inkomma, befans fuktighetsgraden 

 i det uppvärmda rummet vara ganska betydlig och jemförlig med den i de 

 öfri2;a bostadsrummen. 



