590 LINDSTRÖM, OM HYALOTEKIT FRÄN LÅNGBAN. 



upptaget i de mineralogiska handböckerna, ehuru dess plats på 

 grund af den ofullständigt kända kemiska sammansättningen icke 

 kunnat med säkerhet bestämmas. 



Det visade sig snart att mineralet hade en vida mera kom- 

 plicerad sammansättning än man från början förmodat. Den 

 första analysen gaf omkring fem procents förlust och en förnyad 

 analys gaf samma resultat. Det var således tydligt att förlusten 

 icke berodde på något fel i analyserna, utan att mineralet inne- 

 höll några beståndsdelar, som icke gifvit sig tillkänna vid deras 

 utförande. Att dessa beståndsdelar tillhörde de mera flygtiga hade 

 jag grundade skäl att antaga. Jag förvissade mig derom genom 

 att afryka en afvägd mängd af mineralet med fluorväte och svaf- 

 velsyra och väga den erhållna sulfatblandningen. Det visade sig 

 då, att de sökta ämnenavicke funnos i denna, emedan dess vigt 

 helt nära öfverensstämde med hvad räkningen fordrade att jag 

 borde erhålla, då de vid analyserna bestämda baserna beräk- 

 nades såsom sulfater. Jag profvade då mineralet på borsyra 

 och fluor, hvilka båda befunnos närvarande. Då äfven dessa 

 ämnen blifvit bestämda gick analysen ihop, såsom synes af ne- 

 danstående redogörelse. Det har redan förut blifvit sagdt att 

 flera, om än icke hvar för sig fullständiga, analyser hafva blifvit 

 utförda. De zifFror, som här anföras äro derföre till en del medel- 

 tal af två eller tre olika bestämningar. 



Analys af hyalotekit. 



Atomförliällande. 



Kiselsyra 



39,4 7 



1,316 



Blyoxid 



25,11 



0,225 



Baryt 



20,0 8 



0,262 



Kalk 



7,82 



0,279 



Kopparoxid 



0,09 



0,002 



Manganoxidul 



0,29 



0,008 



Bery Hjord 



0,7.5 



0,060 



Talkjord 



0,09 



0,0 5 



Kali 



0,89 



0,019 



Natron 



0,17 



0,005 



