ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAK 188 7, N:0 9. 623 



å ena sidan af oligoklas, å den andra af bytownit». Detta kan 

 och bör enligt min åsigt endast betyda, att jag på några orien- 

 terade snitt af plagioklasen funnit större eller mindre utsläck- 

 ningsvinkel än den för plagioklaser af labradorserien vanliga, 

 men att för öfrigt labradoren är den hufvudsakligen här före- 

 kommande plagioklasen. 



Sid. 74 säger jag: »fältspaten är som vanligt öfvervägande 

 anortit» och anför vidare att »ett mindre antal korn kunna be- 

 stämmas som bytownit o. s. v.» Jag framhåller härmed att jag 

 funnit fältspatkorn, som till sina optiska karaktärer aflägsna sig 

 från anortiten och låta hänföra sig till de plagioklaser, som 

 innehålla mindre eller större mängd albitsubstans jemte anortit- 

 siibstansen. Hr Eichstädts anmärkning härvidlag är så mycket 

 mera obefogad som just den här omnämda gabbroarten under- 

 kastats en ganska noggrann granskning, då den förekommer inom 

 en trakt, der andra bergarter (gneis och diorit) träffas intill 

 sjelfva gabbron på flere ställen, och sålunda a priori kunde anses 

 lemna ett godt utbyte i förevarande hänseende. Detta finnes 

 också antydt i sjelfva beskrifningen just i den punkt, som Hr E. 

 citerat med kursiv stil. Punkten lyder: »här liksom eljest är 

 man i tillfälle att iakttaga, huru labradorkornen blifva allt mera 

 talrika ju närmare intill kontakten mot gneisen eller dioriten 

 som pi'ofvet är taget». 



De närmast följande invektiven af Hr E. anser jag mig 

 icke behöfva fästa mig vid, de må stå för Hr E:s egen räkning; 

 och till hans »sannolikheter» och »osannolikheter» kan icke någon 

 hänsyn tagas. 



Med det nu anförda hoppas jag för hvarje opartisk hafva 

 påvisat det oberättigade i Hr E:s uppträdande i denna sak. På 

 ett annat anfall mot mig, hvilket berör en geognostiskt-petrografisk 

 fråga, (sid. 39), skall jag vid annat tillfälle lemna mitt svar. 



Stockholm 1887. Kongl. Boktryckeriet. 



