.640 NELMAN. OM RüBUS CORYLIFOLIÜS OCH R. PKÜINOSUS. 



nämnts; men af det sagda framgår, att namnet R. corylifoliiis 

 Smith torde såsom artnamn vara obrukbart redan derför, att det 

 i England under tidernas lopp användts i tre olika betydelser, 

 att det allra minst i Fl. Brit. TI pag. 542, dit Aeeschoug hän- 

 visar, hade samma omfång, som R. corylifolius i Areschougs 

 arbeten samt att R. corylifolius Aresch. sålunda är en helt an- 

 nan complex än R. corylifolius Smith och derför icke heller 

 «tan misstydning kan förses med dess diagnos. 



I sist nämnda arbete upptager Areschoug pag. 70 och 87 

 i Syn. listorna R. corylifolius Arrh. såsom delvis motsvarande 

 R. maritimus delvis R. niaodmus. Att nämnde författare icke 

 är fullt bestämd i sin åsigt om förhållandet mellan R. cory- 

 lifoliiis Arrh. och de af honom sjelf uppstälda underarterna, 

 torde framgå af pag. 90 1. c, der det först heter, att »var. hal- 

 tieus is most certainly the original corylifolius of Arrhenius», 

 men sedan »T presume, that it must have been other forms of 

 R. corylifolius Sm., Avhich were meaijt by Arrhenius, because 

 ii*, maximus also is included under his R. corylifolius». 



För att erhålla visshet i denna sak reste jag till Örö, Ar- 

 rhenh typiska lokal; med mitt besök der åsyftade jag att er- 

 hålla svar pa tre frågor, l:o) Om maritimus \. balticus är identisk 

 med R. corylifolius Arrh. i Herb, normale, 2:o) Om den senare, 

 såsom jag redan år 1883 framstälde, är en form af samma art, 

 som på vestkusten af mig kallats R. ma.vimus, 3:o) Om på Örö 

 växer någon annan Rubus-form än corylifolius Arrh. Herb, 

 norm. så beskaffad, att han kan innefattas under Arrhenh be- 

 skrifning af samma art och under maximus Areschoug. Mina 

 undersökningar öfver dessa frågor gåfvo följande resultat: 



l:o) Anser jag R. corylifolius Arrh. Herb. norm. vara fullt 

 identisk med maritimus v. halticus Areschoug. Visserligen äro 

 de exemplar ur Herb. norm., hvilka jag sett, icke fullt identiska 

 med massan af de individ, som på Örö representera denna art, 

 ty taggarne äro merändels tätare och svagare samt blomställ- 

 ningen mera höjd öfver bladen än lios Arrhenh exemplar, men 

 detta har säkerligen sin förklaring deri, att Arrhenius tagit 



