ÖF VERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKIIANDLINXtAK 18 87, N:0 10. 643 



iakttagelser kunna dessa icke skiljas ens som former, ty karak- 

 tererna äro icke konstanta. Den senare klädde, tätt krypande 

 utefter kullerstenarne en ganska stor yta knappast tre steg från 

 vattenbrynet, den förre klängde sig upp genom de yttersta bu- 

 skarne i ofta manshöga, ofta blott alnshöga bågar, nägra fot 

 längre från stranden; dock observerade jag, att korta turioner, 

 utgångna från jjrostratus, någon gång voro upprätta, liksom att 

 mycket långa turioner, hvilka på sensommaren hade kommit fram 

 från suberectus släpade sig fram på marken, oförmögna att resa 

 sig i höjden. Ja, jag gjorde det rönet, att i vissa buskar turio- 

 nerna voro krypande, medan de två-åriga stammarne voro bäg- 

 formigt uppstigande, hvilket torde böra förklaras derigenom, att 

 en stam, som första året är för klen att resa sig, kan utbilda 

 sitt mekaniska system så, att han under det andra kan intaga 

 den för dylika väfnader mera ansträngande bågformiga stäUningen. 

 Den andra olikheten gäller turionens beväpning ocli skall bestå 

 deri, att hos prostratus taggarne äro mindre och tätare, ej blan- 

 dade med glandelborst, men hos suberectus längre, strödda och 

 blandade med glandelborst. Hvad först glandelborsten beträffar, 

 så synes deras uppträdande hos denna art vara ganska nyckfullt. 

 Så t. ex. fann jag hos prostratus en och annan turion vara fri 

 från glandelborst, medan andra deremot voro ganska tätt klädda 

 med dylika. Äfven på den högväxte formen vexlar glandelrike- 

 domen i hög grad. Om man mäter taggarnes längd efter turio- 

 nens diameter, torde ett motsatt förhållande mot det för Are- 

 SCHOUGS begge former uppgifna här råda; hos suberectus äro 

 nemligen de längre taggarne i regeln mindre än turionens dia- 

 meter, hos prostratus deremot lika långa som densamme. Återstå 

 så de från blomskotten hemtade karaktererna {prostratus: gla- 

 brescentibus eglandulosis, aculeis asqualibus munitis; suberectus: 

 pilosis, glandulosis, aculeis insequalibus munitis). Bland dessa 

 erbjuda de tvä, nemligen taggarnes beskaffenhet och stammens 

 härighet, ej någon skiljaktighet (hos begge äro taggarne af olika 

 storlek och stammen hårig), den tredje deremot en sådan, ehuru 

 ingalunda fullt konstant; hos suberectus äro nemligen i regeln blom- 



