ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1887, N:0 10. HSii 



af stearin och upphettade dem ena gången med en galvanisk ström, 

 andra gången med on yttre värmekälla, till dess att stearinöfvor- 

 draget smälte. Derpå försatte han dem i torsionssvängningar och 

 bestämde svängningstiden. Han kunde sålunda jemföra elasti- 

 citeten hos samma tråd vid samma temperatur ena gangen med 

 ström, andra gången utan ström. Felkällorna äro vid denna 

 metod betydligt mindre än vid Wertheims, om också experi- 

 mentets anställande icke är utan sina svårigheter. Streintz 

 drager af sina försök den slutsatsen, att någon särskild förän- 

 dring af elasticitetskoefficienten i följd af den galvaniska ström- 

 men ej är antaglig. Ur hans siffror kan man beräkna, att vid 

 de sex af honom undersökta trådarne elasticitetskoefficienten min- 

 skats i följd af strömmen med — O, ne, + 0, 174, O, + O, oss, 

 + 0,039, — 0,198 procent af hela sitt värde. Dessa diff'erenser 

 äro betydligt mindre än vid Wertheims försök. 



3. I betraktande af den teoretiska betydelse, som en egen- 

 skap hos den galvaniska strömmen att ändra ledarnes elasticitet, 

 om ock helt obetydligt, skulle hafva, har jag emellertid ansett 

 det icke sakna intresse att genom en ny undersökningsmetod åter 

 upptaga frågan. Vid de i det följande anförda försöken har jag 

 begagnat mig af böjningsmetoden. Dels torde i allmänhet denna 

 metod gifva de noggrannaste värdena på elasticitetskoefficienten, 

 dels torde han särskildt i detta fall, då det ej är fråga om en 

 absolut bestämning af elasticitetskoefficienten, utan endast om, 

 huruvida denne förändras i följd af den galvaniska strömmen 

 eller icke, erbjuda ett par fördelar, genom hvilka han blir de 

 förut använda metoderna betydligt öfverlägsen. Först och främst 

 kan man genom lämpliga anordningar iakttaga nästan huru små 

 förändringar i nedböjningen som helst; vidare kunna dessa för- 

 ändringar observeras ögonblickligen, då strömmen slutes, och 'slut- 

 ligen kan man gifva undersökningsmaterialet så stora dimensio- 

 ner, att temperaturförhöjningen i följd af strömmen blir fullkomligt 

 omärkbar, isynnerhet vid kort strömslutning. Temperaturförhöj- 

 ningen i följd af strömmen är nämligen ett för frågan helt och 

 hållet främmande fenomen, som endast verkar perturberande. 



