ÖFVERSIGT AF K. VKTKNSK.-AKAT). 1''()UIIANDL1NGA R 1 887, N:0 10, H8!) 



uppvärmningen, men att denna ändring endast uppträdde på 

 samma gång som uppvärmningen. Att detta dock ej kan vara 

 händelsen, torde framgå af följande. Vid de i det föregående 

 anförda försöken hade jag, utom vid försöken med messingsrören, 

 tillfälle att se, huru nedböjningen småningom ökades. Donna 

 ökning af nedböjningen skulle då i enlighet med det nyss an- 

 förda vara en följd dels af uppvärmningen, dels af strömmen sjelf. 

 Men om nu strömmen afbrytes, måste denna senare orsak för- 

 svinna, hvarföre nedböjningen plötsligt måste minskas med så 

 stort belopp, som strömmen sjelf, oberoende af uppvärmningen, 

 hade ökat nedböjningen. I intet enda fall har jag emellertid 

 kunnat konstatera någon sådan plötslig ändring i nedböjningens 

 storlek, i det ögonblick strömmen afbröts. Vid försöken med 

 silfvertråden, der nedböjningen vid 8 och 10 amperes strömstyrka 

 ganska hastigt ändrade sig, kunde jag mycket skarpt iakttaga 

 detta förhållande. När strömmen afbröts, innan nedböjningen 

 blifvit konstant, upphörde bilden i mikroskopet genast att stiga, 

 men började först efter ett par ögonblick, då temperaturen hos 

 tråden började aftaga, att sakta sjunka. 



Jag kommer derföre, i likhet med Streintz, till det slut- 

 resultatet, att en galvanisk ström, som genomflyter en metallisk 

 ledare, icke har egenskapen att åstadkomma någon förändring 

 af dennes elasticitetskoefficient, oberoende af den uppvärmning, 

 strömmen föranleder. 



Öfversigt nf K. Vef.-Akad. Förh. Arg. 44. X:o 10. 



